606 Slägtet Salrao. 



har sedermera ytterligare täckts meddela oss, att han den 9 

 November (1887) i Jönköping iakttagit flere hanar af den så 

 kallade livrérödingen, som voro i lekdrägt och alla försedde 

 med "krok" å underkäken, samt voro utmärkte genom följande 

 färgteckning: "hela buksidan, till och med upp mot sidolinien 

 bjert tegelröd, bröst-, buk- och analfenorna bjert röda, med 

 sjelfve ut- eller framkanten hvitaktig ; stjertfenan i midten bak- 

 till med ett temligen vidsträckt, rödaktigt öfverdrag, hvarjemte 

 äfven ryggfenan hade en eller annan smal röd strimma i fen- 

 strålarnes rigtning". Jemte desse iakttog han någre s. k. djup- 

 rödingar, som saknade krok och icke voro i lekdrägt. Då de 

 vore "stinne och fete", är det möjligt, att de voro romstinna 

 honor, eller ock sterila exemplar. — Hos ett sterilt exemplar 

 (hona) hafva vi funnit färgen å ryggen blågrå, och å kropps- 

 sidorna och buksidan silfverhvit, samt å de nedra fenorna gul- 

 aktig, och sidorna af ryggen och kroppen utan fläckar. 



De yngre i det stadium, som ungefär motsvarar de före- 

 gående arternas forellstadium, hafva. åtminstone honorna, huf- 

 vudet väl så stort. Dess längd iunehålles föga mera än 4 

 ggr i den nämnda totallängden. Nosen är kortare, och dess 

 längd innehålles nära 4 ggr i hufvudets d:o. Pannan midt 

 öfver ögonen är smalare, och dess bredd derstädes öfverstiger 

 blott med ungef. V3 och stundom icke ens med detta ögats 

 längddiameter. Det synliga öfverkäksbenet är i allmänhet något 

 kortare, och innehålles omkr. 2 1/2 ggi* eller något mera i huf- 

 vudets längd, samt räcker icke eller föga bakom ögats bakre 

 kant. De mellerste stjertfenstrålaroe äro vanligen icke hälften 

 så långe som de längste d:o. Uti färgteckningen öfverensstämma 

 de med den så kallade blankrödingen, och hafva ryggen mer 

 eller mindre mörkt blågråaktig eller blågrönaktig, kroppssidorna 

 silfverhvita, buksidan hvit, de nedra fenorna blekt gulaktiga 

 samt Ijuse fläckar på ryggen och kroppssidorna upptill. 



1 stirrstadiet är den såsom de andre försedd med talrike, 

 till en del afbrutne, blågråaktige, tvärgående fläckar å kropps- 

 sidorna. 



Denna varietet är hos oss i synnerhet känd från Wettern 

 och en och annan insjö ej så särdeles långt från den, såsom 

 Sömmen, Ören och sannolikt flere sjöar der i trakten, enligt 

 hvad som anföres i Skandinavisk Fauna; men den har för öfrigt 

 en vidsträckt geografisk utbredning både inom och utom vårt 



