610 Slägtet Salrao. 



ventricosus, \ 



^carbonariusAa. NiLSSON: Prodromus Tchthyol. Scandin. pag. 7, 8 

 ^^^^^ Ulpinus, & 10. — 1832. 



\ru 



tihis, ) 



dl/Til fitJ/^ I 



, ' . S. Nilsson: Skandin. Fauna, 4:de del. Fiskarna, pae. 

 " f^l^onanus.^. ^^9 & 430. - 1855. 



[rutilus, J 



„ ivilloughhii, \Å. GCnther; Contribution to the Knowledge of the 

 r, camhricus, pritish Charrs ; Proceed. of the Zoolog. Society of Lond. 

 „ (jrayi, Jl862 (särsk. aftr.) p. 10, 13 & 15. — 1862. 



Salvelinus alpinus, A. W. Malm: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag. 540. 



— 1877. 

 Salmo „ E. Collett; Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 



1875-78; Vidensk. Selsk:s i Christiania Forh. 1879, 

 N:o 1 (särsk. aftr.), pag. 86. — 1879. 

 „ „ S. W. Tenow: Öfversigt af Wermlands och Dals Rygg- 



radsdjur, pag. 107. — 1880. 

 Dess vanliga benämning är Röding, och i Jemtlands fjelltrakter en- 

 ligt P. Olsson') Rör. Nära intill Norska gränsen derstädes hafva vi hört 

 den benämnas Röe, liksom i Norge, hvarest den enligt Skand. Fauna stundom 

 iifven lär kallas Röy. På grund af munnens svarte färg kallas den stundom 

 i vestra Norge Kulmund. Enligt Göteborgs och Bohusläns Fauna benäm- 

 nes den i nordligaste delen af Bohuslän vid Norska gränsen Röja, och vi 

 hafva hört den i norra Vermland benämnas Röa. Enligt Linné benämnes 

 den af Lapparne Raud, men Widegren^) uppgifver, att dess lappska be- 

 nämning i Luleå Lappmark är Rauto. 



BesJcr. Den fuUt uthiJdade fisken. Deii blir i allmänhet 

 icke så stor som den föregående varieteteu, ehuru dess storlek 

 på olika lokaler är mycket olika, och den stundom i större vat- 

 ten kan ernå en temligen betydlig och nästan lika stor sådan. 

 Den störste storlek, som vi sett uppgifven, är den, som Wide- 

 gren å anförda stället uppgifvit å ett i Sagatträsk fångadt 

 exemplar, som var 700 mill. långt 3). F. A. Smitt har beskrif- 

 vit och afbildat ett i sjön Yngen i Vermland fångadt exemplar, 

 hvars längd till spetsarne af de mellerste strålarne i stjertfenan 

 är 652 mill. Vanligen hinner den emellertid icke till dessa 



1) Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1876, N:o 3, pag. 134. 



2) Om Fiskfaunan och Fiskerierna i Norrbottens Län; K. Landtbruks- 

 Akademiens Handl. 1861 (aftr.), p. 9. 



3) Fil. Trybom (Iakttagelser om fisket i Ume-lappmarker; Nordisk 

 Aarsskrift for Fiskeri, särsk. aftr., p. 22. — 1884), anför en uppgift, att 

 man någon gäng i Storuman erhållit den af 7,5 kilograms, och ofta af 4 

 d:o vigt. 



