Smårödingen. 619 



stycke bakom midteu. Basisphenoidbenet är äfven något olikt, 

 derigenom att dess nedre enkle del är mera utbredd framifrån 

 bakåt. Det ben, som företer största skiljaktigheten, är emel- 

 lertid plogbenet. Detta ben är betydligt mindre än hos så väl 

 S. trutta, som S. salar, och sträcker sig ej längre tillbaka än 

 till ungefär midt för sidosilbenens utstående yttre sidoutskott, 

 eller de delar, som begränsa ögonhålorna framtill, och det sträc- 

 ker sig således knappt till nämnda hålor, då det deremot hos 

 de båda nämnda arterna sträcker sig ungef. till dessa hålors 

 midt. Dess främre föga utbredde ände har samme nästan tri- 

 anguläre form som hos S. trutta. Bakom denne ände har be- 

 net en stark, ehuru något smalare förtjockning, på hvilken tän- 

 derna sitta, och bakom den är det tunnt och långs åt urhål- 

 kadt eller konkavt å undra sidan, och saknar således helt och 

 hållet den långsgåeude köl, som finnes bakom dessa tänder hos 

 de båda föregående arterna. Öfra silbenet är mera långsträckt, 

 så att dess största bredd, som är belägen vid dess bakre ände. 

 innehålles nära 2:ne ggr i dess längd. Hyomandibularbenet 

 är. smalare än hos S. trutta, och dess bredd vid öfre änden 

 innehålles omkring 2:ne ggr i dess längd, då nämnda bredd 

 hos senare arten utgör nära Vs af längden. Gombenets framom 

 och innanför processus maxillaris varande ände är mycket kor- 

 tare än den hos så väl grålaxen som blanklaxen, samt räcker 

 föga framom nämnda utskott. Mesopterygoidbenet öfverensstäm- 

 mer med grålaxens d:o deri, att det något bakom midten är 

 betydligt högre än vid dess bakre ände. Metapterygoid benet 

 afviker frän grålaxens och öfverensstämmer med blanklaxens 

 d:o deruti, att dess främre frie kant är tydligen och temligen 

 starkt urbugtad, och det har äfven för öfrigt ungef. samme 

 form som detta, ehuru dess undre kant är nästan rät och icke 

 bågböjd såsom hos det. Pterygoidbenet är liksom hos blank- 

 laxen något mera böjdt än hos grålaxen. Mellankäksbenet lik- 

 nar mest det af en yngre grålax. Dess höjd är något större 

 än 73 a-f ^öss längd, och från midten af dess öfre kant upp- 

 stiger ett högt och baktill skarpt begränsadt, flikformigt ut- 

 skott. Öfver käksbenet liknar ungefär det samma af grålaxen, 

 ehuru det är något kortare, men dess främre ände, som ligger 

 innanför mellankäksbenet, är, liksom hos blanklaxen, tjockare 

 än den hos den förre. Underkäken har postglenoidutskottet lägre 

 än det samma hos grålaxen och blanklaxen. Gällocksapparatens 



