630 Slägtet Osraerus. 



förlorat sitt samband med hafvet. Deras stora gap och starka 

 tandbeväpning utvisa, att de äro glupske roffiskar. De hafva i 

 allmänhet en egendomlig, föi- de fleste obehaglig och den af 

 färska gurkor något liknande lukt. Hos oss förekommer blott 

 1 art. 



1. Osmerus eperlanus (Linné). 



Norsen. 



Gälräf ständerna å l:ste giUhåyen 32 - 37. Analfenans 

 höjd innehålles onikr. 11—12 ggr i totallängden från främre 

 kanten af öfverkäkshenets ledknöl till spetsarne af de meller- 

 ste stjertfenstrålarne. Af ståndet mellan nämnde framkant och 

 ryggfenan utgör ungefär hälften eller mycket nära detta af 

 den nämnda totallängden. 



Kf. 10—11; af. 16; brf. 12; bf. 8; stjf. 6— 7-|-19-|- 

 6—7. 



Salmo Eperlanus, Linné: Faiuia Svecica, ed. II:da, pag. 124. — 1761. 

 Ber Stint, BlO(;h: Naturgesch. der Fische Deutschlands, l:er Theil 



pag. 179, Taf. 28, fig. 2. - 1782. 

 Der Seestint, Idem: ibiii, pag. 182, Taf. 28, fig. 1. 



Salmo Eperlanus. A J. Eetzius: Faunae Svecicse Fars Lma. pag. 348. — 



1800. 

 Osmerus „ S. Nilsson : Prodroimis Ichthyologise Scandinavicae, pag. 



12. — 1832. 

 „ „ H. Kröyer: Danmarks Fiske. 3:dje Bd., pag. 1. — 



1846. 

 „ „ S. Nilsson: Skandinavisk Fauna. 4;de del. Fiskarna. 



pag. 433. - 1855. 

 „ „ W. Yarrell. Hist. of tlie Brit. Fislies, 3:d ed. (Eichard- 



son vol I, pag. 295 - 1859, 

 „ „ A. J. Malmgren: Kritisk öfversigt af Finlands Fisk- 



fauna, pag. 65. — 1863. 

 „ „ C. Th. E. v. Siebold: Die Siisswasserfische von Mittel- 



europa, pag. 271. — 1863. 

 „ „ . A. GONTHER: Catal. of the Fish. in the Brit. Mus. 



vol. VI, pag. 166. — 1866. 

 „ „ E Collett; Norges Fiske, pag. 162. — 1875. 



„ „ A. W. Malm; Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag. 



549. - 1877. 

 „ „ E. MOREAU: Hist. naturells des Poissons de la France 



. T. III, pag. 541. — 1881. 



