Norsen. 637 



stöta med sidonackbenen, äro de vid sin förening med dem å 

 bakre sidan betäckta af de mycket små o. opisthotica, som med 

 deras öfre smalare ände beröra o. epotica. O. opisthotica sakna 

 bakåt utstående utskott. O. prooiica äro af vanlig beskaffen- 

 het, men deras bakre del, som gränsar till basilarbenet, bidra- 

 ger till bildandet af den derstädes varande ampullära ansväll- 

 ningen. O. sphenotica sakna utskott, som baktill begränsa ögon- 

 hålorna, och det å de samma varande utskottet ofvan ledgropen 

 för det främre hörnet af hyomandibularbenets ledknapp är 

 rigtadt bakåt och utåt. Alisphenoidbeuet är teraligen stort, och 

 sträcker sig fram ungef. till ögonhålans midt. Parasphenoid- 

 benet är rakt, med undantag af dess bakre, under basilarbenet 

 liggande ände, som är något uppåt böjd. Denne ände äfvensom 

 dess främre d:o är långs åt urgröpt, och den förre räcker nära 

 kraniets bakre och den senare nära dess främre ände. Baktill 

 är det under o. prootica något utbredt. Det saknar uppsti- 

 gande basitemporale vingar. Plogbenet är särdeles egendomligt 

 derigenom, att det är ytterst kort samt saknar helt och hållet 

 den vanliga bakre förlängningen, och har formen af en i bakre 

 kanten urbugtad och framtill konvex, tandbärande beuknöl å 

 undra sidan af kraniets främre ände, ofvantill betäckt af eth- 

 moidbrosket och öfra silbenet, samt bildande i förening med 

 dessa det fasta kraniets främre spets '). Sidosilbenet är till stor 

 del broskar tadt och ändå mindre utbildad t än hos föregående 

 slägte. Dess förbenade del är rigtad framåt, utåt och nedåt 

 och är ofvan betäckt af ett temligen stort supraorbitalben, som 

 med sin främre spets sträcker sig till näshålan. Framom denne 

 spets och vid yttre kanten af pannbenet samt ofvan näshålan 

 är ett ytterst litet nasalben, af blott ett par milhs längd hos 

 stora exemplar, samt å öfra sidan försedt med en långsgående 

 half kanal (slemkanal). Öfra silbenet är tunnt, litet och kort 

 och i bakre kanten urbugtadt, och det sträcker sig knappt ut 

 till plogbenets kanter och icke längre tillbaka än detta. Hjess- 

 benen äro jemförelsevis något större än hos föregående slägte, 

 och betäcka öfra nackbenet å sidorna och äfven framtill, h var- 

 est de beröra hvarandra, och således afskilja pannbenen från 

 den beröring med nämnda ben (öfra nackbenet), som hos föreg. 



1) Eödingens plogben visar i viss mån en tendens till denna bild- 

 ning deruti, att dess bakre förlängning är mycket tunn och föga utbildad. 



