(t44 Slägtet Osmerus. 



likt i Vermland) från slutet af Mars till Maj. och de yngre 

 eller mindre leka tidigare än de äldre och större, och leken 

 varar 1 och högst 2 veckor, och stundom endast några dagar. 

 I trakten af Upsala inträffar leken i allmänhet från medlet af 

 April till början af Maj, ehuru den är något beroende af tem- 

 peraturskiftningarne, och vid tidigare inträffande vår kommer 

 den tidigare än vid senare sådan, så att i senare fallet den 

 icke inträffar förr än i slutet af April och vid det förra 

 den börjar före medlet af denna månad; och vi haf va iakttagit, 

 att de äldre äfven här, åtminstone till stor del, leka senare än 

 de yngre, som redan äro fortplantningsskicklige vid en total- 

 längd af 45 till 60 mill. Vid leken samlar den sig i stora 

 stim, och väljer till lekplatser grunda ställen, med grus- eller 

 sandbotten eller ock stenig sådan. Norbäck har beräknat, att 

 antalet af äggen hos en medelstor hona af l&O — 210 mill:s längd 

 är omkr. 50,000. Dessa äro såsom mogna klibbiga, eller fast- 

 klibbande, och af en ljust gulaktig färg och klara och af Vio 

 till 7io oailhs diameter, och läggas i färskt eller bräckt vatten^). 

 Det nykläckta ynglet har någon likhet med det af sillen, men 

 är, såsom redan ofvan är anfördt, ännu mera långsträckt, och 

 träffas redan omkr. .3 veckor eller en månad efter det äggen 

 blifvit lagda i ytan af de vatten, der leken egt rum. Här sy- 

 nes det sedan stanna qvar tills efter den tid, då det samma vunnit 

 könsmognad, och hit torde sannolikt samme fiskar sedermera 

 efter utvandringen återgå för att leka, liksom förhållandet är med 

 laxarterna. Vid god tillgång på föda växer ynglet fort, och då 

 norsen trifves väl och förökar sig starkt, instängd i dammar, 

 samt är den bäste foderfisk för större och värdefullare färsk- 

 vattensfiskar, är den väl förtjent åf att fredas och odlas samt 

 utsläppas i sådana större vatten, der den förut icke finnes. 

 1 afseende härpå hänvisa vi till den goda framställning af detta 

 ämne, som blifvit lemnad af O. G. Norbäck (anf. st. pag. 398 

 — 399) 2). Hos oss anses den i allmänhet, på grund af dess obe- 

 hagliga lukt, såsom födoämne vara af föga värde, och den för- 



1) I afseende på äggens beskaifenhet hänvisa vi till J. T. CUNNING- 

 HAM: On tlie Mode of Attachmeiit of the Ovum of Osmerus eperlanus; 

 Proceed. of the Zool. Society of Lond. 1886, pag. 292. 



2) Se äfven: Arthuk Feddersen; Smaelten (Osmerus Eperlanus); 

 Tidskr. for Fiskeri. 4:de Aarg. 1870, pag. 100. 



