Slägtet Mallotus. 645 



täres här uästan endast af obemedladt folk samt köpes kappvis, men 

 i Eyssland och England är den deremot i detta afseende högt 

 värderad. Uti "Finlands Fiskar" uppgifves, att den i S:t Pe- 

 tersburg under fastan stundom betalas med 15 kopek stycket. 

 Hos oss har den, såsom redan är antydt, hufvudsakligen blott 

 värde såsom foderfisk och såsom agn vid fångst af andre fiskar, 

 i hvilket senare afseende den äfven såsom död med fördel kan 

 användas. Den fångas i synnerhet med fina notar, men äfven 

 med sänkhåfvar. 



A7im. Den i Hvita Hafvet förekommande norsen betraktas af F. A. 

 Smitt (anf. st.) såsom en skiljaktig form, hvilken upptages under benäm- 

 ningen Osmerus spirinchus (Pallas). Den utmärker sig från vår nors fö- 

 reträdesvis derigenom, att analfenans höjd innehålles omkr. 12 ggr i af- 

 ståndet mellan framkanten af öfverkäksbenets ledknöl och spetsarne af de 

 mellerste strälarne i stjertfenan; och derigenorn, att afständet mellan nämnda 

 framkant och ryggfeuan är märkbart mindre än hälften af det först nämnda 

 d:o'). Enligt PALLAS (Zoogr.) lär denne nors äfven förekomma i floden Ob. 



III. Slägtet Mallotus, G. Cuvier. 1829. 



(Eegne Animal, 2:e ed. Torne II, pag. 305. — 1829). 



Kroppsformen lihiamle den hos föregående slägte, men 

 kroppen är täcJct af mijcliet små fjäU. Hos den fidlvuxne hanen 

 är o de fjäll, som sitta strax of van sidolinien och på sidorna 

 af buken större samt tillspetsade och något idstående, och bd- 

 dande på båda ställen å h varder a sidan ett långsgående lud- 

 digt band. Sidolinien är nästan fullständig . Munnen är me- 

 delmåttig, med något framskjutande underkäke., och beväpnad 

 med endast små spjetsiga tänder, sittande i enkel rad på mel- 

 lånkäks- ocJi öfverkäksbenen, på underkäken, plogbenet, gom- 

 benen och mesopterggoidbencn, och bUdande ett eUipti.^ikt fält 

 på tungan. Gälräf ständerna likna dem hos för eg. slägte. Gäl- 

 hinnans strålar 8 — 10. Fenorna medelmåttigt stora, och anal- 



1) Smitt uppgifver, att afständet mellan framkanten af öfverkäksbe- 

 nets ledknöl och ryggfenan hos vår nors i slomstadiet utgör 49.2 procent 

 af afständet mellan nämnde framkant och spetsarne af de mellerste strå- 

 lame i stjertfenan, och i storslomstadiet 50.1 d:o af det senare afständet-, 

 och att hos Hvita Hafvets nors i slomstadiet det förra afståndet utgör 

 47.4 procent och i storslomstadiet 47.9 d:o af det senare d:o. 



