652 Slägtet Mallotus. 



med någon blåaktig glans. Buksidan och de uedra fenorna gul- 

 hvita, de senare endast med obetydlig gråaktig skuggning, fö- 

 reträdesvis å bröstfenorna. Utom lektiden är färgen för oss 

 okänd, men efter analogien med norsen antaga vi, att den då 

 är blekare, mindre skiftande och mindre mörkt pigmenterad. 

 Peritonseum är svart. Ungarne äro enligt Collett och G. O. 

 Särs ofärgade och vattenklare, med blott någre pigmentfläckar 

 vid basen af stjertfeng^u och de andra vertikala fenorna. 



Vi hafva redan of van antyd t de betydliga könsskilnaderna, 

 men anse oss dock här böra återkalla i minnet, att hanen är 

 betydligt större än honan (vid förmodligen samma ålder och 

 tagna tillsamman 15 — 30 mill. längre än hon), och med i syn- 

 nerhet tjockare rygg; att hans nedra fenor äro betydligt större 

 än de hos honan, och i synnerhet bröst- och analfenorna förete 

 en mycket afvikande form; och att han ofvan hvardera sidoli- 

 nien samt å hvardera sidan af buksidan har ett långsgående 

 luddigt band af förlängda, tillspetsade och utstående fjäll, som 

 saknas hos honan'), och att han i lekdrägten har en mörkare 

 färgteckning än hon; och dertill få vi slutligen lägga, att han, 

 åtminstone stundom, i lekdrägten har fjällen å ryggen^ vid de 

 frie spetsarne försedda med en tjockare beläggning och mer eller 

 mindre utstående, så att ryggen då hos honom synes ruggig 

 och icke slät, såsom hos honan. 



Skelettet. Detta liknar i det närmaste det samma hos 

 norsen, men förbeningen är i allmänhet något mindre utveck- 

 lad än hos den, och detta är i synnerhet förhållandet med det 

 fasta kraniet, som liksom hufvudet i allmänhet proportionsvis 

 är mindre samt smalare och spensligare än norsens, med jem- 

 förelsevis större broskartade qvarlemningar af primordialkraniet 

 och med i allmänhet tunnare och mindre förkalkade ben, samt 

 betydligt smalare nos, som till större delen utgöres af det vid 

 spetsen något utvidgade ethmoidbrosket. Basilarbenet är vis- 

 serligen äfven här å hvardera sidan något ansväldt, men denna 

 ansvällning är mindre och kan knappast kallas ampuUär. Dess 

 å undra sidan långsgående grop är undertill betäckt af paras- 

 phenoidbenet, men detta ben är här icke inklämdt i närande 



1) Fabricius anför, att det stundom, ehuru ytterst sällan, händer, att 

 hanar sakna dessa band, och då blott skilja sig från honorna genom sin 

 större storlek och genom testes. 



