Loddau. 657 



vid Island, och enligt Fabricius och andre vid Grönland, och 

 enligt Jordan & Gilbert vid Nordamerikas nordöstra kust ned 

 till Cap Cod och vid dess nordvestra d:o ned till Alaska. En- 

 ligt Pallas förekommer den vid Kamtschatka och vid öarna 

 mellau Asien och Nordamerika, talrikast dock i bugten vid 

 Avatscha och vid mynningarne af strömmarue Schupanova och 

 Schemetschik. 



Loddau är en sällskaplig fisk, och hon håller sig i allmänhet 

 tillsamman i stim, som ofta äro mycket stora. Den är äfven 

 en pelagisk fisk, som, med undantag af lektiden, då den när- 

 mar sig land, samt af dess ungdomstid i l:sta och troligen 

 '2:dra året, da den träffas i fjordarne och vid grunden eller 

 bankarne, enligt antagande af G. O. Sårs '), vistas långt ute i 

 norra Ishafvet mellan Spetsbergen och Grönland, Island och 

 Jan Mayn, i de delar af detta haf, som gränsa omedelbart till 

 polarströmmen ; och den i de östre delarne af denna region be- 

 fintliga loddau vandrar ned emot de nordligaste kusterna af 

 Europa för att leka, och den i de vestre delarne af den samma 

 vändrar för samma ändamål ned emot Sydgrönland och de nord- 

 östlige delarne af Nordamerika (Labrador och New Foundland). 

 I deu nämnda regionen förer den utan tvifvel ett kringstry- 

 kande lif, och lefver af diverse ryggradslösa, pelagiska och arctiska 

 djur, såsom Themisto libelhda, Boreopliausia inermis, Copepo- 

 der af Calanidernas familj, SayUtm och andra hafsdjur, samt 

 stundom äfven af fiskrom och fiskyngel, t. o. m. af dess eget slägte. 

 I sitt sätt, att stimvis föra ett kringstrykande pelagiskt lefnads- 

 sätt och att emot lektiden närma sig kusterna i stora massor, 

 företer den en viss likhet med sillen. Den är under siu ingång 

 ("indsig") emot kusterna alls icke skygg, och Särs anför, att 

 han derunder sett den lugnt simmande intill sidorna af ett 

 ångfartyg, samt t. o. m. icke blifva bortskrämd, då propellern 

 ä detta sattes i rörelse och träffade ett par individer af den, 

 som halfdöda flöto upp på vattenytan. Såsom exempel på denna 

 dåsighet eller brist på skygghet berättar Collett (anf. st.) "att 

 stim af den ofta stå tätt utanför Svend Foyns Hvalfångstetablis- 

 sement vid Vadsö, hvarest vattnet kan vara helt grumligt af 

 blod och fett, och att den låter sig ösas upp ur hafvet, och 

 stundom blir den massvis liggande torr på stranden, sedan vatt- 



1) Indberetning etc. över Loddefisket vid Finmarken 1879, pag. 6. 



Lilljeborg : Fiskarne. U. 42 



