(i58 Öläo;tet Mallotus. 



uet under ebbea fallit ut". Särs uppgifver, att man förr bru- 

 kade helt enkelt håfva den upp ur hafvet, och att, ehuru man 

 numera ofta brukar fånga den med små notar, han en gång 

 sjelf var vittne till, huruledes man i sundet vid Vadsö endast 

 genom upphäfning tog ett par båtlaster af den, ehuru stimmen 

 icke voro synnerligen stora. Allt detta bevisar utan tvifvel, att 

 den vid dessa tillfällen är dåsig, eller så upptagen af fortplant- 

 ningsprocessen, att den är känslolös för allt annat, men det be- 

 visar äfven, att den under sin ingång håller sig nära hafsytan. 

 Enligt Särs lär loddans ingång emot lektiden öster om Norska 

 Finmarken icke sträcka sig längre öster ut än till mynningen 

 af Hvita Hafvet, emedan längre åt öster vid Ishafvet icke nå- 

 got loddefiske eger rum, och då man stundom iakttagit loddan 

 vid vestra kusten af Novaja Semlja, anser han det sannolikt, 

 att en del af loddestimmeu efter leken vandra öster ut till 

 nämnda trakt af Ishafvet, och derifrån sedermera, följande po- 

 lårströmmens gränsgebit, återgå mot vester förbi Beeren Eiland 

 till deras egentliga hem, hafvet mellan Spetsbergen och Grön- 

 land, Under sin ingång emot lekplatserne förföljas loddestim- 

 men af talrike roffiskar, som fråssa på dem, och af desse rof- 

 fiskar äro torsken och sejen de, som spela den mest framstående 

 rolen. Desse närma sig då äfven Finmarkens kuster, och der- 

 igenom har det indrägtiga fiske, som ofvan (2:dre del. sid. 51, 

 54 & 90) blifvit antydt, uppkommit i). Enligt Collett sam- 

 manpressas de stora stimmen under ingången stundom till den 

 grad, att de bilda så kallade fiskberg, på hvilka åror och andra 

 föremål kunna uppbäras. Den ingår helst emot vinden, d. v. s. 

 när denne blåser från land, och då den inkommit, går den, 

 sökande lämpliga lekställen, gerna långs stranden, och vid flod 

 eller vattnets stigning går den ofta långt upp i Jakobselfven, 

 hvarest vattnet är bräckt, enligt Collett. Dess ingång kän- 

 netecknas redan på betydligt afstånd från land genom de dunst- 

 pelare, som uppstiga från de förföljande hvalarne, och genom 

 de massor af måsfåglar, företrädesvis den tretaige måsen, som 

 under skrän förfölja de ingående stimmen. Utom roffiskar för- 



1) Uti tidii. Stockholms Dagblad (landsortsuppl.) 1887, N:o 11, d. 15 

 Januari, anföres, efter uppgift af tidningen Verdens (iang, att torskfisket i 

 Norska Finmarken under ar 1886 gifvit inemot 10 millioner tiskar, till ett 

 värde af 1 '/^ n^ill- kronor, livilket skulle vara mindre än livad detta tiskf 

 irifvit under miinga år. 



