I 



Loddan. 659 



följa såsom nämndt somlige bardhvalar, nemligen enligt G. 0. Särs 

 BaJcenoptera rostrata & muscuJus, den ingående loddan, och 

 enligt CoLLETT skola desse stundom drifva den för sig med så- 

 dan våldsamhet, att den pressas ända upp mot land och att 

 de individer, som äro i stimmens mellerste delar, kastas upp i 

 luften, och derigeuom blir den lättare åtkomlig för fångst. Der- 

 för hafva också i allmänhet fiskarena i dessa trakter sett hva- 

 larnes närvaro vid loddefisket med blida ögon, och betraktat dem 

 såsom gode medhjelpare. Men följden häraf har ock blifvit den, 

 att de börjat anse den bet3^dliga hvalfångst, som redan länge 

 med framgång i Varangertjorden bedrifvits af Svend Foyn, så- 

 som skadlig för loddefisket. Hufvudsakligen för att undersöka 

 dessa förhållanden samt taga kännedom om loddefisket i all- 

 mänhet var det, som Prof. G. 0. Särs 1879 af regeringen er- 

 höll i uppdrag att å ort och ställe anställa de undersöknin- 

 gar, för hvilka han i den ofvau citerade "ludberetningen til 

 Departementet for det Indre" redogjort. Uti denna redogörelse 

 har han emellertid yttrat, att hvalarne icke hafva något vä- 

 sentligt inflytande på loddans ingång, utan att denna, såsom 

 på förhand kunde antagas, helt naturligt är beroende deraf, att 

 den måste ingå för att söka passande lokaler för äggläggnin- 

 gen, och att den återgår till hafs, sedan denna blifvit full- 

 gjord, antingen hvalar förefinnas, som vilja stänga vägen för 

 den, eller icke. Deremot är han öfvertygad, att "rent fysisk- 

 meteorologiska förhållanden", och i synnerhet hafsvattnets tem- 

 peratur, härvid utöfva den största inverkan, och att en ovan- 

 ligt låg tempei'aturgrad i de öfre lagren af hafsvattnet (stun- 

 dom uppkommen genom en hastig smältning af snön och ett 

 deraf följande starkt tillflöde af snövatten) verkar störande och 

 hämmande på loddans ingång, hvilkeu sannolikt äfven är be- 

 roende af de herskaude hafsströmmarne, och hvilkeu för öfrigt, 

 enligt hvad redan ofvau blifvit anfördt, långt innan Foyns hval- 

 fångst började visat sig vara mycket vexlaude, och stundom 

 t. 0. m. för längre tid helt och hållet uteblifvit. Ehuru 

 detta i allmänhet torde vara obestridligt, kunna dock stundom, 

 såsom CoLLETT uppgifvit, tillfällen inträflå, då de förföljande 

 hvalarne pressa loddestimmeu närmare upp emot landat, liksom 

 stundom den dessa stim i samlad trupp anfallande sejen verkar 

 störande på deras ingång, och stundom åstadkommer till en viss 

 grad oordning och upplösning af dem. 



