6B2 Slägtet Mallotus. 



tydt, men tiden för återgången är enligt Collett något vex- 

 lande, och synes vara beroende af meteorologiska förhållanden. 

 Kommer våren tidigt, med mildt väder, så att snön hastigt 

 smälter och en mängd snövatten kommer ut i fjordarne, så går 

 loddan snart efter leken ut till hafs igen, men om frost och 

 köld inträffa och vädret håller sig kallt tills ut i Juni månad, 

 så förblir den längre qvar i trakten af lekställena. Pallas an- 

 för, att understundom 2 till 3 och ända till 10 stycken fästa 

 sig tillsamman med de förlängda fjällen ofvan sidolinien så 

 starkt, att, när en af dem upptages ur vattnet, de andre följa 

 med, och han tror, att detta har samband med fortplantningen. Då 

 endast hanarne äro utrustade med sådana fjäll, så kan det blott 

 vara de, som sålunda fästa sig tillsamman, och ändamålet der- 

 med är svårt att förklara, så vida det icke häntyder på något 

 slags strid mellan dem. — Loddan har liksom norsen en vidrig 

 lukt, och detta gör, att den icke användes till föda af någre 

 andre än Grönländarne, men man antager, att denna lukt gör 

 den så mycket smakligare för roffiskarne, och den har på grund 

 deraf ett högt värde såsom agn, och iinses vara i sådant afse- 

 ende det bästa, som man kan få till fångst af torsk, sej, län- 

 gor, hälleflundra m. fl. fiskar, och till följd deraf är storfisket 

 i Norska Finmarken i hög grad beroende af loddefisket derstä- 

 des, så mycket mera som det, enligt hvad ofvan blifvit antydt, 

 är loddan som vid sin ingång till kusten drager de förföljande 

 roffiskarne med sig dit, och äfven drager dem med sig deri- 

 från, då den aflägsnar sig. Loddefisket är emellertid, såsom 

 redan är anfördt, betydligt vexlande, och kan stundom helt och 

 hållet uteblifva, åtminstone på en del trakter, och deraf följer, 

 att äfven Finmarkens storfiske är underkastadt betydliga vexlin- 

 gar. Enligt de af Saks (auf. st.) lemnade uppgifterna har man 

 beräknat, att i Vest- och Östfinmarken tillsamman år 1875 

 fångades närmare 20 millioner loddor, men under somliga af 

 de föregående och efterföljande åren blott 5 — 6 millioner. Den 

 fångas, såsom ofvan är antydt, dels genom upphåfning och dels 

 med mindre notar. 



Den vid Grönland förekommande loddan {Mallotus arcticus (Fabri- 

 cius) F. A. Smitt), som blott utgör en föga afvikande form af samma art 

 som den Norska och utan tvifvel äfven som den, som förekommer vid Kamt- 

 schatka och öarna mellan Asien och Nordamerika samt vid denne verlds- 

 dels nordvestra kust, företer enligt Smitt några obetydliga skiljaktigheter 



