Slägtet Thymallus. 663 



frän den Norska loddan, bland hvilka de förnämsta synas vara de, att huf- 

 vudets längd utgör nära '/^ af afståndet mellan bröst- och bukfenornas 

 fästen, och att ögats längddiameter innehälles föga mera än 4 ggr i huf- 

 vudets längd. 



IV. Slägtet Thymallus, G. Cuvier. 1829. 



(Régne Aninial, 2:e éd. Torne II, pag. 306. — 1829). 



Kroppsformen väl proportionerad och ungef. lik laxarnes, 

 och kroppen täckt af medelmåttigt stora och i tydliga och re- 

 gnliera långsgående rader sittande fjäll. Sidolinien är full- 

 ständig. Munnen är liten, med korta mellankäks- och öfver- 

 käksben, och beväpnad med små spetsiga tänder i enkel rad 

 på mellankäks- och öfverkäksbenen och på underkäken, och i 

 1 ^^2 d:o på gombenen.^ samt bildande ett litet fält på främre 

 delen af plogbenet, men tungan hos de äldre^) och urohyalbe- 

 nen sakna tänder. Gäl räfständer na äro ungef .' sådana som 

 hos laxarne: temligen korta, taggiga och icke synnerligen tal- 

 rika. Gälhinnans strålar brede och till antalet 9 till 11. 

 Hyggfenan stor och lika lång som eller längre än hufvudet, 

 och betydligt, längre än hög och mycket längre än anal fenan. 

 Bukfenorna med ett bihang ofvan basen, och i allmänhet be- 

 lägna bakom ryggfenans början. Bröstfenorna af vanlig be- 

 skaffenhet. Appendices pyloricce temligen talrika. Färgen på 

 kroppssidorna i allmänhet silfvergrå eller silfverhvit och icke 

 utmärkt genom någre framstående fläckar. 



Detta slägte, som i ett ocli annat afseende tyckes mera och 

 i andra mindre närma sig till laxarne än de båda föregående 

 slägtena, omfattar sannolikt 4 — 5 (enligt Guntheb (Introduc- 

 tion) 5) arter, af hvilka dock de 2:ne äro föga kända, och alla 

 äro från de tempererade och till en del kalle delarne af Gamla 

 och Nya Världen. Hos oss och i Europa lär blott 1 art före- 

 komma. 



1) Jordan & Gilbert (anf st.) uppgifva, att de unge af den Nord- 

 amerikanske Thymallus signifer liafva tänder på tungan. Äfven F. A. 

 Smitt (anf. st. tabula raetrica VII) anför ett yngre exemplar af var harr 

 med en rad smärre tänder på midten af tungan. Hos yngre af den samme, 

 af omkr. 180 raill:s totallängd, hafva vi på tungan funnit ett par små men 

 tydliga tänder. 



