664 Slägtet Thymallus. 



1. Thymallus vulgaris, S. Nilsson. 

 Harren. 



Hufvudets längd innehålJes omkr. 5 ggr i af ståndet mel- 

 lan nosknölarnes framkanter och de mellerste stjertfenstrålar- 

 nes spetsar. Nosens längd innehåUes omkr. 2"^/^ till 3^/^ 

 ggr i hufvudets d:o, och nosens bredd öfver nosknölarne inne- 

 håUes omkr. 4 till i '/j 9ff^ ^ (^^^^ senare längden^). 



Ef. 19—23; af. 13—14; brf. 16; bf. 11; stjf. 7 + 19 + 6. 



Salmo Thymallus, Linné: Fauna Svecica, ed. II:da, pag. 125. — 1761. 

 „ „ A J. Retzius: Faunae Svecicse Pars I:nia, pag. 349. — 



1800. 

 L^Omhre comune, G. Cuviek: Régne Aniiiial, 2:e édit. T. II, pag. 306. — 



1829. 

 Thymallus vulgaris.S. Nilsson: Prodronius Ichthyologiae Scandinavicae, pag. 



13. — 1832. 

 „ „ H. Kröyer: Danmarks Fiske, 3:dje Bd., pag. 35. — 



1846. 

 „ „ S. Nilsson: Skandinavisk Fauna, 4:de del. Fiskarna,. 



pag. 447. - 1855. 

 „ vexillifer. Heckbl & Kner: Dia Siisswasserfische der Östreichi- 



schen Monarchie, pag. 242. — 1858. 

 „ vulgaris, C. Th. E. v. Siebold: Die Siisswasserfische von Mittel- 



europa, pag, 267. — 1863. 

 „ „ A. J. Malmgren: Kritisk öfversigt af Finlands Fisk- 



fauna, pag. 64. — 1863. 

 „ „ A. GONTHER: Catal. of the Fish. in the Brit. Mus. 



voi. VI, pag. 200. — 1866. 

 „ „ R CoLLETT: Norges Fiske, pag. 171. — 1875. 



„ „ Idem: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 1875 — 



78; Vid. Selsk:s i Christiania Forh. 1879, N:o 1, (särsk. 



aftr.), pag 91. - 1879. 

 „ „ E. MoreaU: Hist. naturelle des Poissons de la France. 



T. III, pag 543 — 1881. 

 „ „ Berthold Benecke: Fische, Fischerei etc. in Ost- und 



Vestpreussen, pag. 153. — 1881. 



1) Genom dessa karakterer skiljer den sig enligt Smitt från den i 

 norra Asien och sannolikt Nordamerika förekommande Thymallus arcticus 

 (Pallas), P. A. Smitt, hvilken art har kortare hufvud och kortare meu 

 bredare nos. 



