(^{'^6 Slägtet Thymallus. H 



munnen är öppen, äro käkarne lika långt framstående, och dä 

 den är sluten, räcker den öfre mycket litet framom den undre. 

 Pannan ofvan ögonen är stundom plattad och stundom något 

 konvex. Underkäken räcker tillbaka ungef. midt under ögat. 

 och dess längd utgör ungef. V'2 ^f bufvudets d:o. Nosen är 

 kort, och dess längd innehålles i allmänhet hos de äldre 2'^/^ 

 till 3 och hos de yngre omkr. 32/3 ggy i hufvudets d:o, och 

 dess bredd öfver nosknölarne utgör hos de äldre ungef. ^,3 af 

 dess längd, och är hos de yngre föga mindre än denna senare, 

 samt innehålles omkr. 4 till éVo ggr i hufvudlängden. Ögo- 

 nen äro af medelmåttig storlek, och deras längddiaraeter inne- 

 hålles hos de äldre omkr. 4V3 till väl 5, och hos de yngre 

 omkr. 3% gg^ i hufvudlängden, och är hos de förre betydligt 

 mindre än pannans bredd midt öfver dem, men hos de yngre 

 nästan lika med denne senare, eller ock större än den samma. 

 Munnen är liten, och munvinkeln är framom och bakre änden 

 af öfverkäksbenet är ungef. under ögats framkant. Öfverkäksbeuet 

 är kort och i förening med jugalbenet jemförelsevis högt. Dess 

 längd innehålles hos de äldre omkr. 373 till något öfver 31/2 

 och hos de yngre omkr. 3^/3 ggi" i hufvudets d:o, och dess höjd, 

 med inberäkning af jugalbenet, utgör något mera än I/4 af dess 

 längd. Näsborrarne sitta nära intill hvarandra, och hos de äl- 

 dre närmare ögat än nosspetsen, och hos de yngre ungef. midt 

 emellan båda, och den bakre är njurformig och den främre oval. 

 Hos de äldre är öfverläppen å nosspetsen och underläppen å 

 spetsen af underkäken temligen tjocke och mjuke. Bakom mel- 

 laukäksbenen bildar munnens slemhud en tvärgående flik eller 

 duplikatur, som undertill betäcker främre änden af plogbenet. 

 Lockets och underlockets bakre kant är stundom mera och stun- 

 dom mindre bågböjd, och det förra har denne kant stundom 

 rät och stundom grundt urbugtad. Gälhinnorna förhålla sig på 

 samma sätt som hos föregående, och äro icke förenade, utan 

 den venstra ligger framtill öfver den högra. Hvardera har 9 

 till 11 (vanligen 9 — 10) strålar, som äro breda. Vi hafva 

 stundom å venstra gälhinnan räknat 11 och å den högra 10 

 strålar, och stundom å den förra 10 och å den senare 9 d:o. 

 Gälöppningarne äro store, och sträcka sig fram under midten af 

 ögonen. — Tänderna äro små, men temligen långa, tillspetsade 

 och vid spetsen krökta, och sitta i enkel rad på käkarne och 

 gombenen, ehuru de på de sist näranda sitta något alternerande 



