Hanen. 671 



gament tleu nedre mycket korte grenen å posttemporalbenet är 

 fästad, emedan o. ojjtsthoticum, till hvilket den eljest vanligen 

 fäster sig, saknas. O. pteroticum är, liksom hos laxarterna, för- 

 sedt med ett temligen långt och tillspetsadt bakat utskjutande 

 utskott, och dess öfre kant företer ojemnheter och slemkanaler, 

 som likna dem hos dessa. O. prooticwn liknar i det närmaste 

 det hos rödingen, och har en vertikal rygg under ledgropen för 

 den främre delen af hyomandibularhenets öfre ledknapp. O. 

 sphenoticwH har ofvan nämnde ledgrop ett åt sidan utstående, 

 kort och afhugget utskott, som här baktill begränsar ögonhålan, 

 och som icke af denna beskaffenhet förefinnes hvarken hos lax- 

 arterna eller norsen. Ett väl utbildadt basisphenoidben före- 

 finnes, ungef. liknande det hos laxarterna. Alisphenoidbenet är 

 väl utbildadt och icke poröst såsom hos laxarne, och orbitosphe- 

 noidben saknas, hvadan skiljeväggen mellan ögonhålorna är blott 

 hinnartad. Parasphenoidbenet liknar fullkomligt det hos lax- 

 arterna, och är, sedt från sidan, bakom midten bägböjdt.l Sido- 

 silbenen äro mera utbildade än hos norsen och ungef. sa som 

 hos laxarterna, men de afvika frän dessas derigenom, att de äro 

 mera hoptryckta (framifrån bakåt) och vertikalt stälda, med 

 den tunne yttre kanten rigtad rätt utåt. Luktnerverna ga ge- 

 nom brosket innanför dem. Öfra silbenet är mycket tunnt, 

 men temligen stort, nästan elliptiskt och framtill något litet 

 utbredt, och det når nästan fram till den allra främste änden 

 af ethmoidbrosket, som är afrundad, med antydning till en 

 trubbig vinkel i midten. Plogbenet liknar i det närmaste det 

 hos rödingen, och är baktill å undra sidan långs åt något ur- 

 hålkadt och gropigt, med ojemua inskärningar i bakre kanten, 

 och framtill, litet bakom främre änden, något tjockare och der 

 bärande tandfältet. Hjessbeuen hafva siue horisontelie, samman- 

 stötande delar störst, och desse delar äro följaktligen icke, så- 

 som hos laxarne och till större delen äfven hos norsen, åtskilde 

 genom öfre nackbenet, hvilket, enligt hvad redan är anfördt, af 

 dem betackas. Pannbenen likna^ mest laxarnes, ehuru de äro 

 tunnare, med mindre ojemn och strålig skulptur. De äro ge- 

 nom hjessbenen åtskilda från öfre nackbenet, och deras bakre 

 transverselle kant är nästan alldeles jeran. Framtill na de 

 ungef. lika långt fram öfver ethmoidbrosket, som hos laxarne, 

 och på långt när icke så långt som hos norsen eller loddan. 

 Hyomaudibularbenet har upptill, för artikulationen med det 



