674 Slägtet Thymallus. 



De 4 bakersta stjertkotorna, af hvilka den sista är helt liten, 

 äro mer eller mindre rigtade uppåt, och stjertfenan är således 

 heterocerkt fästad. På de 8 sista stjertkotorna äro hsemalbå- 

 garne rörligt fastade. — Främre extrem iteternas eller skulder- 

 apparatens ben äro i hufvudsaken bildade på samma sätt, som 

 hos laxarterna och förete blott mindre väsendtliga afvikelser. Af 

 dessa torde den vara mest anmärkningsvärd, att posttemporal- 

 benet är jemförelsevis kortare, med större nedre afdelning eller 

 kropp, och med mycket kortare nedre gren, som nästan är ru- 

 dimentär och fästad genom ett längt ligament till o. epoticuniy 

 och äfven den, att procoracoidbenet har den till coracoidbenet 

 fastade delen mycket bredare än den, som är fästad till clavi- 

 cularbenet, hvilken senare del är tvärt iuknipen och trindlagd. 

 Korpbenet är jemförelsevis väl så kort, äfvensom nyckelbenet. 

 Postclavicularbenen äro 3:ne och likna dem hos blanklaxen. 

 Scapularfenestran är oval och omsluten helt och hållet af sca- 

 pulan, liksom hos den. Bäckenbenet är smalt och långsträckt^ 

 framtill trindlagdt och baktill utbredt, der bukfenan är fästad. 

 — Det synes oss, att denna skelettbyggnad i allmänhet företer 

 en närmare anslutning till den hos laxarterna, än hvad förhål- 

 landet är med den hos norsen och loddan, och då härtill kom- 

 mer, att barren i afseende på bliudtarrnarnes beskaffenhet och 

 antal äfven företer en tendens till anslutning till dem, torde 

 den i sjelfva verket böra betraktas såsom stående laxslägtet 

 närmare, än hvad de göra. Detta oaktadt hafva vi emellertid 

 icke velat frångå det hittills vanliga bruket att ställa norsen 

 och loddan närmast intill nämnda slägte. 



Harren har inom Sverige en vidsträckt utbredning, ehuru 

 den företrädesvis tillhör dess nordlige delar. Dess sydligaste 

 oss bekanta förekomst inom Sverige är i Lagaån vid Laholm, 

 hvarest den enligt benäget meddelande till oss af Fiskeriassi- 

 stenten, Kandidat F. Tkybom förekommer och enligt hvad ofvan 

 blifvit anfördt kallas Haspa. Den förekommer äfven i nämnda 

 ström inom Småland i trakten af Ljungby, hvarifrån exemplar 

 blifvit förärade till här varande Universitets Zoologiska museum 

 af Doktor S. J. Nilsson. Enligt Skandin. Fauna och enligt 

 hvad äfven vi erfarit förefinnes den i Motala Ström vid Norr- 

 köping, och i Vettern, der den ernår en betydlig storlek. En- 

 ligt benäget meddelande till oss af Doktor S. W. Tenow före- 

 kommer den äfven i Venern, och i Vermland är den allmän i 



