Guldlaxen. 683 



2 Vä till 2 73 ggr i hufvudets d:o. Ofvan den yttre delen af 

 deras bas hafva de ett bihang, bärande några få förlängda fjäll 

 och ej räckande fullt till midten af deras längd, ocb å undra 

 sidan äro de vid basen täckta af några stora fjäll, af hvilka 

 de längsta räcka ungef. till deras midt. — Stjertfeiian är 

 af medelmåttig storlek (längden af dess längste strålar ut- 

 görande ej fullt Va äf hufvudets d:o} och djupt inskuren, 

 så att dess mellerste strålar icke äro hälften så långe som de 

 längste. Den har 19 fullständige strålar, af hvilka den ytterste 

 å hvardera sidan icke är greuig, samt ofvan 7 till 8 och nedan 

 6 till 7 stödjestrålar. — Fjällen äro särdeles utmärkande: 

 mycket stora samt temligen hårda och tjocka och fiist sittande, 

 och å deras frie delar sträfva af bakåt riglade taggar, ehuru 

 de pä olike kroppsdelar äro vexlande i storlek och form. De 

 äro såsom vanligt spåulikt lagda och inskjuta långt mellan 

 hvarandra, men på kroppssidorna äro de långsgående raderna 

 särdeles i ögonen fallande, på grund af deras vexlande storlek. 

 Mellan slutet af ryggfenan och bukfenans fäste äro 8 långsgå- 

 ende fjällrader, af hvilka sidoliniens fjäll bildar den 5:te, upp- 

 ifrån räknad, och af hvilka de, som nedtill begränsa nämnda 

 linie, äro störst. Ett af dessa på detta ställe hos ett exemplar 

 af omkr. 460 niilhs totallängd är 15—16 mill. långt och om- 

 kring 23 d:o högt eller bredt. Ett fjäll af sidolinien på nämnda 

 ställe är hos samma exemplar 12 mill. långt och 22 d:o högt. 

 Ett d:o å samma ställe i raden näst ofvan sidolinien är 13 

 mill. långt och 19 d:o högt. De på buksidan äro äfven af be- 

 tydlig storlek, och af dem äro de störst, som undertill betäcka 

 basen af bukfenorna, och de der strax framom samt äfven de 

 strax bakom dessa fenor. Kroppssidornas största fjäll äro längre 

 fram på de samma nästan rektangulära, men något längre till- 

 baka äro de så väl som de andra fjällen derstädes nästan half- 

 cirkellformiga, med den i huden instuckne änden tvärt afhug- 

 gen och med den frie bakre änden ojemnt afrundad. Sidoliniens 

 fjäll äro kortare än de andra, och bilda ett cirkelsegment, som 

 är mindre än en halfcirkel, med den instuckne kanten något 

 trubbvinklig i midten, och med den frie kanten inskuren i mid- 

 ten bakom slemkaualen samt för öfrigt mycket ojemn. Såsom 

 cycloidfjäll äro alla å den instuckne änden försedda med tätt 

 stående vågiga koncentriska streck, men dessa förefinnas icke å 

 den frie änden, som deremot å yttre sidan är beväpnad med 



