Guldlaxen. (389 



supraorbitalben, och ofvau deii bakre d:o är ett mindre sådant, 

 som är något böjdt, stafformigt och med bakre änden utbredd. 

 Ett par hud ben förefinnas bort emot posttemporalbenets fäste. 

 Nasal benen äro liksom hos de föreg. Salmoniderne mycket smala, 

 men de äro här mera än dubbelt längre än de hos dem, och ligga 

 fastade vid hvardera sidan af nosen från plogbenets ledyta till 

 ett godt stycke bakåt å ytterkanten af hvartdera pannbenet. 

 De äro staiformiga och något böjda och å öfra sidan försedda 

 med den vanlige slemkanalen. Infraorbitalbenen äro temligen 

 starkt utbildade. Det främsta är af en triangulär form och 

 framtill trubbigt tilispetsadt. Det 2:dra i ordningen är längre 

 än det främsta, och 3:dje och 4:de äro äfven stora och ganska 

 starkt utbredda. Locket är stort, nästan rhomboidiskt, ehuru 

 upptill afruudadt och högt uppstående, och med den bakre kan- 

 ten temligen starkt urbugtad. Suturen mellan locket och un- 

 derlocket är rät. Underlocket är framtill något högre än bak- 

 till, och dess undre kant är baktill något ojemnt afrundad. 

 Mellanlocket är nästan lancettformigt samt mycket längre än 

 underlocket, sträckande sig långs inre sidan af förlockets nedre 

 skänkel. Förlocket är särdeles utmärkt. Dess vertikale skän- 

 kel är kortare än den horisontelie d:o, och de bilda med hvar- 

 andra en ungef. rät vinkel, ehuru det nedre bakre hörnet är 

 afrundadt. Långs yttre sidan af den nedre skänkeln bildar 

 dess yttre utstående lamell ou half kanal för slemförande organ. 

 — O. Unguale är aflångt och jemförelsevis långt, med en rygg 

 långs midten ofvan och med den främre tandbärande änden 

 något nedtryckt. Basibranchiostegalbenet liknar det hos de fö- 

 regående, men är väl så långsträckt. A tungbenshornen är 

 l:ste afdelningen (o. ceratohyale) väl dubbelt längre än den 

 2:dre d:o (o. epihyaJe), och den förre är framtill temligen smal. 

 Af de 6 strålarne å hvartdera tungbenshornet äro de bakre tem- 

 ligen bredt sabelformade. — Kotornas antal hafva vi funnit 

 vara 68. Gränsen mellan bålen och stjerten är här svår att 

 bestämma, emedan flera af de tydligen bakersta bålkotorna (be- 

 stämda efter läget för anus och närvaron af refben) hafva slu- 

 ten hsemalbåge, då deras med spetsarne väl åtskilda parapophy- 

 ser äro ungef. å midten sammanbundna genom en benbrygga. 

 A 8 kotor, af hvilka 3:ne blifvit räknade till stjerten, förefin- 

 nas dylika benbryggor. Med hänsyn till läget för anus^) och 

 1) Dock sitter aiius något bakom det sista refbenspai'ets fäste. 



Lilljeborg : Fiskarne. U. 44 



