Guldlaxeii. 691 



Guldlaxen är nästan en uteslutande tillhörighet för Norges 

 fauna, och den har der företrädesvis sitt tillhåll i de djupe fjor- 

 darne vid Bergens Stift (Collett). I närheten af någon Svensk 

 hafskust har den, sa vidt kändt är, blott en enda gång blifvit 

 anträffad. Enligt tidu. Stockholms Dagblad (landsortsuppl.) 

 1880, N:o 279 hade den 19 November s. å. ett 484 mill. långt 

 exemplar blifvit taget på backa i fjärden mellan Koster och 

 Tisteröarna. Den skulle derstädes emellertid icke vara obekant 

 för fiskarena. Enligt oss benäget lemnadt meddelande härleder 

 sig denna uppgift från Konservator C. A. Hansson. Det är i syn- 

 nerhet under sommarmånaderne och hösten, som den torgföres 

 i Bergen i Norge, och Collett har der under en dag i Augusti 

 sett 20 exemplar på fisktorget, samt den följande dagen nästan 

 lika många. Sjelfve hafva vi äfven haft tillfälle att iakttaga 

 den derstädes, ehuru icke i den mängd. Enligt samme förfat- 

 tare har den en och annan gång blifvit tagen i granskapet af 

 uthamnarne utanför Flekkefjord, och en gång på 100 framnars 

 djup utanför Langesund, nära mynningen af Christianiafjorden, 

 äfvensom oftare i granskapet af Stavanger. Norr om Bergen 

 förekommer den enligt Stköji vid kusten af Söndmöre, der en 

 gång en mängd af den funnos flytande döde i hafsytan (natur- 

 ligtvis uppkomne från stort djup och genom de i kroppen in- 

 nehållna gasernas expansion uppvräkta på vattnet). Längre 

 norr ut förekommer den enligt nämnde författare i Trondhjems- 

 fjorden, i trakten af Bodö äfvensom ända upp i trakten af 

 Tromsö, eller något söder om denna stad. — Utom Norge har 

 den enligt Winthek^) en gång blifvit uppkastad på stranden 

 vid Blaavands Huk på Jylland, och enligt C. G. J. Petersen^) 

 har ett exemplar erhållits vid Skagen och ett d:o vid Hirtshals. 



Beträffande dess lefnadssätt känner man endast, att den är 

 en djupvattensfisk, som i synnerhet håller sig i de djupe tjor- 

 darne, hvarest den fångas på 100 och öfver 100, ja enligt Col- 

 lett stundom på 300 famnars djup. Dess mycket stora ögon 

 och den omständigheten, att den vid fångsten ofta blir som man 

 säger sprängd af de expanderande gaserna, så att ventrikeln ut- 

 skjutes i svalget eller munnen, bevisa att den tillhör stort djup. 



1) Naturhist. Tidsskr. 3:dje Raekke. 12:te Bd. p. 45. 



2) Videnskab, Meddelelser fra den naturhist. Foren. i Kjiibenhavii 

 1884, p. 159. 



