698 Släktet Stenodus. 



beredandet af den silfverglänsande ytan å de falska perlor, som 

 förfärdigas i Italien, och derifrån härleder sig det gamla nam- 

 net Argentina. 



Vi anse oss böra bär i korthet beskrifva en fisk, som ännu icke blif- 

 vit anträffad inom vår Skandinaviska nord, men som förekommer i Hvita 

 Hafvet och Ishafvet öster om detta, och ur dessa haf uppstiger i floder, 

 som deri utfalla, och som på grund deraf möjligen någon gång skulle kunna 

 komma att anträffas i någon af de Norska strömmar, som öster om Nord- 

 kap utm_ynna i Ishafvet. 



Slägtet Steuodns, Eichärdson. 1836. 



(Appendix till Back : Narrative of the Arctic. Land Expedition 1833 

 — 1835, pag. 521. — 1836. Här dock endast såsom ett subgenus. En- 

 ligt F. A. Smitt'). — Luciotrutta, A. GtJNTHKU: Catal. of the Fish. in 

 the Brit. Mus. vol. VI, pag. 164. - 1866). 



Kroppsformen långsträckt och måttligt hoptrijckt samt lik den hos en 

 vanlig sik. Kroppen täckt med medelmåttigt stora fjäll. Hufvudet temli- 

 gen långt, med tvär nosspets och med en ett godt stycke framom den fram- 

 skjutande underkäke, samt med medelmåttigt stor mun, som är beväpnad 

 med handlikt eller ock karalikt sittande mycket små tänder på plogbenet 

 och gombenen och lios yngre merendels äfven på mellonkäkshenen och främre 

 delen af underkäken. Gälräf ständerna styfva, långa, sylformiga och sträfvu 

 eller fintaggiga å inre sidan samt af medelmåttigt antal. Gälhinnans strå- 

 lar 9 — 10. Appendices pyloricce talrika. Bukfenorna under främre delen 

 af ryggfenan. Analfenan temligen lång och mycket längre än ryggfenan. 

 Färgen å kroppssidorna silfverhvit och kroijpen utan fläckar. 



Till detta slägte hör enligt F. A. Smitt sannolikt blott en art, och 

 enligt andre förf. 2 å 3 arter frän de tempererade och kalla trakterna i 

 den norra hemisferen i både Gamla och Nya Verlden. De äro i allmänhet 

 migratoriske, och vandra nr hafvet eller store insjöar upp i de strömmar, 

 som der utfalla 



Stenodus uelina (Pallas). 



Hvitlaxen. 



-Ef. 14; af. 17-18; brf. 16; bf. 13; stjf. 84-19 + 7. 

 Sahno Nelma, Pallas: Pteise durch verschiedene Provinzen des Rus- 

 sischen Reichs, 2:er Theil, Anhang, pag. 716. — 1773. 



1) Såsom generiskt blef detta namn först användt af JORDAN & 

 Gilbert i deras Synopsis of the Fishes of North America, pag. 304. 



