700 Slägtet Steiiodus. 



iir föga konvex. Nosens bredd öfver knölarne utgör omkr. '/s ^-t' hufvudets 

 längd och är mindre än dess egen längd, hvilken icke innehälles fullt i^!^ 

 ggr i hufvudets d:o. Munnen är af medelmåttig storlek, och munvinkeln 

 är ungef. under ögats framkant eller föga framom denne, och bakre änden 

 af öfverkäksbenet är något bakom dess midt. Underkäkens längd utgör 

 ungef. '/2 ^1^61' iiägot mera af hufvudets d:o. Öfverkäksbenet är stort, och 

 dess längd utgör nära ^/'^ af underkäkens d:o, och dess höjd utgör ungef. 

 '/^ af dess längd. Det bär såsom vanligt hos dessa fiskar ett jugalben. 

 Näsborrarne sitta nära hvarandra och närmare ögat än nosspetsen. Ögo- 

 nen, som sträcka sig upp nära öfre profilen, äro af medelmåttig storlek, 

 och deras längddiameter innehålles hos yngre omkr. 572 och enligt Smitt 

 hos äldre nära 8 ggr i hufvudlängden. Hos de förre är pannans bredd 

 midt öfver dem ungef. lika med deras längddianieter och hos de äldre stih-re 

 än den senare. Lockets och underlockets bakre kanter bilda en jeran, snedt 

 nedåt och bakåt rigtad båge, och suturen dem eoaellan är nästan rät och 

 snedt rigtad bakåt ocli uppåt. Förlockets vertikale och horisontelie skänk- 

 lar bilda med h varandra en rät vinkel, men dess nedre bakre hörn är af- 

 rundadt. Gälöppningarne sträcka sig fram under ögats midt, och hvardera 

 gälhinnan har 9 strålar. — Tänderna äro mycket små, tillspetsade och 

 böjda bakåt eller inåt. På mellankäksbenen lära de hos äldre stundom 

 vara alfallande eller saknas. Hos yngre bilda de der "2—3 irreguliera ra- 

 der och äro inåt böjda. På främre änden af underkäken äro ett par rader 

 likadana tänder; pä främre änden af plogbenet bilda de ett tvärgående 

 fält, och pä hvartdera gombenet ett långsgäende band. På midten af trärare 

 delen af den plattade tungan och något bakom dess spets bilda de ett 

 temligen glest elliptiskt fält. — På den främste gälbågen hafva vi räknat 

 20 gälräf ständer, hvaraf 15 pä nedra afdelningen, och de äro långa och till- 

 spetsade eller syllika, styfva och ä inre sidan sträfva eller fint taggiga'). 

 — Ryggfenan börjar på ett afstånd från nosspetsen. som innehålles väl 

 2 '/j ggr i totallängden, och är något mindre än det samma mellan nämnde 

 spets och bukfenorna. Dess höjd är något större än 72 ^t' hufvudets längd 

 samt mycket större än dess egen d:o. och den har 14 strålar, af hvilka de 

 4 förste icke äro grenige och den siste är dubbel. — Fettfenan är temli- 

 gen liten och med höjden någut större än längden. — Änalfenan börjar 

 l)å ett afstånd från bukfenoruas fästen, som är något kortare än afståndet 

 mellan bröst- och bukfenornas d:o, samt innehälles ej fullt 5 72 2^0^" i total- 

 längden. Dess höjd utgör något mera än ^3 '^f dess längd, hvilken är un- 

 gefär lika med 72 'if hufvudets d:o. Dess undre kant är grundt uvbugtad, 

 och den har 17 till 18 strålar, af hvilka de 4 förste icke äro grenige och 

 den siste är dubbel. — Bröstfenorna äro temligen små, och deras längd, 

 som hos de yngre är något mindre och hos de äldre något större än buk- 

 . fenornas d:o, är ungef. lika med '/, ^' hufvudets d:o. De äro af en oval 

 och snedt tillspetsad furm och hafva 16 strålar. — Bukfenorna hafva sina 

 fästen något bakom början af ryggfenan, och afståndet mellan dem och 



1) Enligt Sjxitt stiger gälräfständernas antal hos äldre exemplar 

 till 24 å den l:ste gälbågeii. 



