Slägtet Coregonus. 703 



betraktas såsom roffiskar. Deras ägg äro små och i allmänhet 

 talrika, och åtminstone de hos oss förekommande äro höstlekande '). 



Anm. 1. Beträffande desse fiskars tandbeväpning inskränker man sig 

 i allmänhet till att säga: dels att de sakna tänder och dels att dessa, då 

 de finnas, äro ytterst små och rudimentära samt alFallande. Enligt våra 

 iakttagelser å våra inhemska arter äro tänderna visserligen mycket små och 

 rudimentära, och hafva knappast någon funktionel betydelse, men de sak- 

 nas i allmänhet icke helt och hållet, utan förekomma nästan alltid på åt- 

 minstone ett par ställen i munnen, ehuru de lätt kunna förbises, dels på 

 grund äf sin litenhet och dels på grund deraf, att de äro dolda i eller af 

 slemhuden, och stundom icke blifva synliga förr än vid dennas borttagande. 

 Hos alla både siklöjor och egentlige sikar är den nedplattade tungan be- 

 väpnad med ett ovalt eller aflångt fält af ytterst små, men temligen fast 

 sittande tänder, ocli hos de förre förefinnas vanligen derjemte i slemhuden 

 på den främre änden af underkäken några få mycket fina och rörligt fa- 

 stade, men något längre tänder, hvilka äfven vanligen derstädes förekomma 

 hos de större och kraftigare formerne af egentlige sikar och stundom äfven hos 

 förkrympte gräsikar. Alla egentlige sikar hafva dessutom temligen långa, 

 men ytterst fina och rörligt fastade tänder i enkel rad vid eller innanför 

 nedre kanten å mellankäksbenen, hvilka tänder deremot helt och hållet 

 saknas hos siklöjorna ^). Hos de mindre, till dessa senare sig närmande 

 sikarne sitta dessa tänder vid nämnde kant merendels blott i slemhuden, men 

 hos de större formerne äro de något mera utbildade, och sitta fastade på små 

 ihålige knölar eller utstående ojemnheter på eller innanför samme kant å 

 dessa bens inre sida, dock äfven der rörligt fastade och vanligen tillbaka- 

 böjda och dolda i slemhuden. Dessutom förefinnas hos de större sikarne i 

 allmänhet på hvartdera gombenet ett par eller tre eller t. o. m. flera dy- 

 lika tänder, som stundom derstädes sitta temligen fast i en långsgäende 

 fåra, och blifva synliga, då slemhuden försigtigt borttages. Dessa tänder 

 saknas så väl hos siklöjorna som hos de mindre, till dessa sig närmande 

 sikarne — Ehuru dessa rudimentära tänder, säsom redan nämndt, sakna 

 funktionel betydelse, kunna de dock hafva en genetisk och systematisk så- 

 dan, och det synes antagligt, att deras närvaro antyder, att siklöjorna och 

 sikarne härstamma från former, som varit utrustade med mera utvecklad 

 tandbyggnad, hvilken så småningom blifvit reducerad, eller abortierat, sedan 



1) För en stor del af det rika material för utredandet af de till 

 detta slägte hörande inhemska formerne, som Upsala Universitets Zoo- 

 logiska museum eger, står detta i förbindelse till Doktor Fr. Söder- 

 lund, som till det samma förärat talrika exemplar från diverse olika 

 lokaler, och vi anse oss här böra uttala ett tacksamt erkännande af 

 denna hans för Universitetet välvilliga frikostighet. 



2) Kröter (Danmarks Fiske, 3:dje Bd. p. 5.5), som i allmänhet 

 noga sett sig före, upptager i slägtkaraktereu för Cvregonus »faa og 

 meget fine Tsender paa MellemkJEebebenene og stundom paa Underkjaj- 

 bebenet i en Rtekke». 



