Coregonus. 705 



luidten af hvartderas längd och deiifran utåt äro vid deu öfie kanten de 

 båda lameller, af hvilka hvartdera är bildadt, åtskilda, och derigenom har 

 uppkommit en längs en stor del af nämnde kant i denne gående grop, 

 som utgör den ledgrop, i hvilken öfverkäksbenet artikulerar med ett sär- 

 skildt ledutskott och med den från detta utgående förtjockningen i den 

 undre kanten af dess främre smalare del, eller, såsom den för siklöjornu 

 blifvit kallad, hals. Denne ledgrop motsvarar den konkava led)'tan på inre 

 sidan af mellankäksbenet hos siklöjorna, men har både form och läge helt 

 och hållet olika dennas. Derigenom att ledgropen är belägen i raellan- 

 käksbenets öfre kant och artikulerar med öfverkaksbenets undre der modi- 

 fierade d:o, har det förra benet erhållit en rigtning, som är mer eller min- 

 dre vertikal emot det senare, eller ock stundom t. o. m. något bakåt rig- 

 tad, och således alltid är olik den samma hos siklöjorna, om än tendenser 

 till öfveigång kunna finnas. Hos mindre blåsikar (formen Cor. nilssonii 

 frän Ringsjön) äro de jemförelsevis mindre och tunnare samt till en del 

 genomsigtiga, liksom hos siklöjorna, och med den öfre kanten något jem- 

 nare, men äfven hos dem är den nämnde ledgropen anordnad på samma 

 sätt som hos de andre, ehuru den är smalare. Den lamell, som bildar den 

 inre eller bakre sidan af hvartdera mellankäksbenet, sträcker sig i allmän- 

 het icke ända ned till benets nedre kant, utan denne utgöres endast af 

 dess yttre eller främre lamell, och till följd deraf är den mycket tunnare 

 än den öfre d:o. Hos större former är den dock å inre sidan något för- 

 tjockad genom 8 — 10 små ihålige knölar, som enligt hvad redan blifvit an- 

 fördt utgöra tandfästen. Desse (egentlige) sikars öfverkäksben hafva vid den 

 främre änden blott en ledknapp, emedan den hos siklöjorna varande undre, med 

 mellankäksbenet artikulerande ledknappen här endast företrädes af ett hop- 

 tryckt och temligen tunnt, ehuru slätt, ledutskott, som har sitt läge utan- 

 för basen af ledknappen, frän hvilken det är skildt genom en djup bugt, 

 och som passar in i den smale ledgropen i öfre kanten af mellankäksbenet. 

 Deras främre, genom en afsats i undre kanten baktill begränsade ände eller 

 hals är föga böjd inåt, och det är nästan endast ledknappen som har rigt- 

 niugen inåt. Halsens undre kant har en inåt rigtad förtjockning, som ut- 

 går ifrån eller utgör en fortsättning af det nämnda ledutskottet, och såle- 

 des äfven artikulerar med mellankäksbenets öfre kant. Den urbugtning, 

 som undertill förefinnes å halsen, är vidare och grundare än den hos sik- 

 löjorna, och den bakom den samma varande delen af benet utgör blott nå- 

 got mera än '/i ^^ dettas längd i rät linie, hvadan halsen är betydligt 

 längre än hos dem. Det vid öfverkäksbenet fastade jugalbenet är nästan 

 ovalt och framtill tillspetsadt, och således kortare och bredare än det samma 

 hos siklöjorna. 



Anm. 3. Då till dessa skiljaktigheter mellan siklöjorna och sikarne 

 uti tandbeväpningen och mellankäks- och öfverkäksbenens byggnad lägges 

 den, att underkäken med sin spets hos de förra framskjuter framom öfver- 

 käken, men icke hos de senare, kunde det synas, som om dessa båda sik- 

 grupper utgjorde skilda genera, och som om L. Agassiz handlat med full 

 befogenhet, då iian för siklöjorna uppstälde gruppen eller slägtet Ärgyro- 



LUljeborg: Fiskarne. II. 45 



