Underslägtei Coregoinis. 723 



Liknaade iakttagelser hafva blifvit gjorda af Nusslin och Klun- 

 ziNöER. Häraf är det således klart, att gälräfständernas be- 

 skaffenhet är bestämmande för födans, men vi hälla det der- 

 jemte antagligt, enligt den funktionella inflytelsen i allmänhet 

 på organens utveckling och byggnad, att födoämnena å sin sida 

 i längden kunna reagera på gälräfständernas beskaffenhet, och 

 att sikar, som ursprungligen varit försedde med gröfre och tarre 

 gälräfständer, sedan de blifvit instängde i mindre vatten med 

 riklig tillgång på Entomostraceer, men med fattigdom på blöt- 

 djur, efter en lång följd af generationer erhålla talrikare och 

 finare dylika tänder. Det är ock antagligt, att förändringen 

 af dieten dessutom kan delvis föranleda en förändring af sikarnes 

 byggnad för öfrigt. Under sådana förhållanden kan man lätt 

 finna det naturligt, att sikarne äfven i afseende på gälräfstän- 

 der na böra förete en betydlig vexling, och att den böjlighet i 

 formbildning, som i allmänhet utmärker dem, äfven bör sträcka 

 sig till dessa organ. — Den stora föränderlighet, som sikarne 

 förete i nosens form, har egentligen sin grund i den olika eller 

 vexlande utvecklingen af det fasta kraniets ethmoidbrosk, hvil- 

 ket utgör den störste delen af dess främre ände, framom ögo- 

 nen. Stundom är det längre och stundom är det kortare, stun- 

 dom högre och stundom lägre, stundom tjockare och stundom 

 smalare; och deraf följer en stundom längre och stundom kor- 

 tare, stundom högre och stundom lägre, stundom tjockare och 

 stundom tunnare nos och nosspets. Dertill kommer ofta en mer 

 eller mindre märkbar mjukare förlängning af nosspetsen framom 

 det fastare brosket, bildad af hud- och fettväfnad m. m., hvilken 

 förlängning enligt vår erfarenhet i allmänhet hvarken är bun- 

 den vid något visst kön eller vid lekdrägten, och ofta träffas 

 lika mycket, om ej mera, utbildad hos honan som hos hanen, 

 och lika så väl under sommaren som under liösten. Det synes 

 oss sannolikt, att den beror af en rikligare tillgång på föda, 

 emedan vi funnit den mest utbildad hos Venerns s. k. näbbsik, 

 hvilken på grund af de vid inelfvorna befintliga fettmassorna 

 synts oss vara fetare än vare andre sikar, och derför van- 

 ligen äfven kallas fetsik. Att ett sådant på det hela mindre 

 utbildadt parti som ethmoidbrosket, som är en qvarstod af pri- 

 mordialkraniet, lättare kan vara underkastadt vexlingar än de 

 hårda benen, tyckes vara naturligt. Formen af ethmoidbrosket 

 utöfvar emellertid en viss inverkan på eller står i förbindelse 



