728 Underslägtet Coregonus. 



arterna: Coregonus marcena och Coregonus lavaretus, har för- 

 fattaren, enligt hvad ofvan är anfördt, användt öfverkäksbenets 

 längd i förhållande till hufvudets d:o. Af den af författaren 

 meddelade förteckningen synes det, att han af sin C. marcena 

 endast haft 5 exemplar att tillgå (N:ri 287 — 291), nemligen 

 2:ne d:o af den under den samma uppstälde formen Cor. oxyr- 

 hyndms och 3:ne d:o af d:o d:o Cor. maxillaris, och derför 

 knappast varit i tillfälle att behörigen pröfva, huruvida denna 

 karakter i någon mån är fritagen från den föräuderlighet, som 

 i allmänhet vidlåder sikarne. Vi hafva ofvan yttrat, att öf- 

 verkäksbenen vanligen äro längre hos dem, som hafva längre 

 ethmoidbrosk, d. v. s. som hafva längre nos, och denna omstän- 

 dighet tyckes onekligen tala för tillämpningen af den i fråga 

 varande af författaren anförda karakteren för Cor. oxyrhynchus. 

 Men då vi haft tillfälle att undersöka temligen många typiskt 

 utbildade och i Upsala Universitets Zoologiska museum förva- 

 rade exemplar af denne form från Venern, hafva vi erfarit, att 

 ehuru de i allmänhet hafva öfverkäksbenets längd något större 

 än den hog Cor. lavaretus, s. str. Smitt, den dock stundom 

 öfverensstämmer med den samma hos denne senare och stundom 

 med den hos samme författares Cor. maxillaris, och jemförel- 

 sevis mera sällan fullt har den storlek i förhållande till under- 

 käken, som är utmärkande för hans Cor. oxyrhynchus, hvadan 

 vi funnit nämnda längd betydligt vexlande och icke lämplig 

 såsom utmärkande kännetecken hvarken för denne senare for- 

 men eller för underarten Cor. marcena, Bloch, i allmänhet, 

 hvilken utan hänsyn till den nämnda i hög grad vexlande läng- 

 den utmärker sig genom en mer eller mindre hög och tvär- 

 trubbig nosspets. Bland en betydlig mängd exemplar, som i 

 anseende till nosens bildning visat sig tillhöra sist nämnde 

 form, hafva vi funnit jemförelsevis färre, hos hvilka öfverkäks- 

 benet företett den längd, som enligt Smitt skulle vara utmär- 

 kande för den samme, men öfvergångar i detta afseende hafva 

 icke sällan förekommit. Af de af nämnde författare under Cor. 

 lavaretus, s. str. uppstälde formerne Cor. microps, Cor. micro- 

 cephalus, Cor. polciir och Cor. polciir hr achy mystax hafva de af 

 honom anförda exemplaren af den l:ste företrädesvis erhållits 

 från Venern, men derjemte äfven från Vettern, från Indals- 

 och Torneåelfvar, från Refsunden i Jemtland, från Bohuslän 

 och från Långrohamn i Ångermanland ; de af den 2:dre före- 



