Underslägtet Coregonus. 731 



liafva vi erfarit, att de yngre af den 5:te underarten med af- 

 seende på nosens längd höra till den i-.åe d:o, ehuru de ha nå- 

 got längre nos äu de samme af den vid ungef. samme storlek 

 merendels hafva. Vanligen är dock nosspetsen hos de yngre 

 af den 4:de underarten något mera framstående framom mun- 

 nen än hos de samme af den 3:dje d:o. Denna öfverensstäm- 

 melse i form mellan ungarne af de eljest i allmänhet olike 

 formerne, talar för desses genetiska samband med h varandra, 

 och tyckes klarligen ådagalägga, att de alla hafva ett gemen- 

 samt ursprung och blott utgöra en art. Hvad den l:sta under- 

 arten beträffar, hafva vi funnit den i synnerhet utmärkt från 

 alla de andra genom formen af de blottade delarne af fjällen, 

 beroende hufvudsakligen derpå, att fjällen i mindre grad täcka 

 hvarandra än hos de andra underarterna. Dermed står utan 

 tvifvel äfven den för den utmärkande och redan af Nilsson 

 anmärkta karakteren i samband, att bukfenornas bihang hos 

 den äro rudimentära. Ehuru vi ännu icke iakttagit någon öf- 

 vergång mellan den och de andra uti fjällens form, anse vi 

 det dock troligt, att någon sådan kommer att finnas, och ställa 

 derför denna underart i jemnbredd med de andra. I afseende 

 på den 2:dra underarten, hafva vi genom jemförelse med ett 

 par i Upsala Universitets Zoologiska museum förvarade typiska 

 exemplar från Ammern See i södra Bayern af Cor. tvartmanni 

 (Bloch), som erhållits genom framl. Professor W. Peters i Ber- 

 lin, öfvertygat oss, att denna underart, sådan den förekommer 

 i sjön Bolmen i Småland och i månge andre sjöar i södre, mel- 

 lerste och norre delarne af Sverige, fullkomligt öfverensstämmer 

 med den nämnde af Bloch och andre beskrifne formen. Den å 

 tabellen anförda proportionen mellan nosspetsens höjd och mel- 

 lauhufvudets längd hos denna och den näst följande eller 3:dje 

 underarten utvisar, att gränsen mellan dessa underarter i detta 

 afseende är vacklande, men då man dermed förenar den frän 

 gälräfständernas antal hemtade karakteren, kan man dock i de 

 flesta fall skilja dem båda från hvarandra. Vi anse emellertid 

 den 3:dje underarten vara af jemförelsevis mindre värde än de 

 andra, i synnerhet som äfven gränsen mellan den och den föl- 

 jande 4:de är osäker och vacklande, beroende derpå, huruvida 

 nosspetsen är mer eller mindre konvex och mer eller mindre 

 framstående framom munnen, men då denne form sedan lång 

 tid tillbaka ständigt återkommit i beskrifningarna såsom distinkt. 



