Gråsiken. 753 



— Färgen är liksom hos föreg. vexlande, och stundom mörkare 

 och stundom ljusare, och den förre liknar den hos föreg., med 

 undantag deraf, att de stundom hos den förekommande långs- 

 gående gråaktiga banden på kroppssidorna här vanligen saknas, 

 och vi hafva blott funnit dem antydda hos dem från Sömmen. 

 Den ljusare färgen hafva vi stundom iakttagit hos stora exem- 

 plar från Hjelmaren, och om färgen hos det största af dessa 

 hafva vi antecknat följande. Ryggsidan grågrönaktig, men pan- 

 nan och hjessan gråhvitaktiga, nosen dock ofvan grågrön. Kropps- 

 sidorna och buksidan nästan silfverhvita, de förra med svag 

 gråaktig skuggning. Sidorna af hufvudet med svag messings- 

 gul anstrykning på kinderna och gällocken. Alla fenorna vid 

 spetsarne svartgrå, anal-, bröst- och bukfenorna emot basen ljust 

 grårödaktiga, och bröstfenorna i yttre kanten svartgröna. Stjert- 

 fenan emot basen grårödaktig, och der utom emot sidorna ljust 

 grågrönaktig, hvilken färg äfven förefinnes på ryggfenan vid 

 basen äfvensom på fettfenan. Iris silfverhvit, med svag mes- 

 singsgul glans och med svartgrå skuggning upp- och nedtill. 



Ehuru utan tvifvel äfven denne form hos oss har en vid- 

 sträckt utbredning, då den både förekommer i hafvet och i in- 

 sjöar, tyckes den dock vara mera sällsynt och sporadisk än den 

 föregående, och sådan den förekommer i hafvet, blandad med 

 individer af 3:dje och 4:de underarterna, är den vanligen min- 

 dre "typisk och bildar tydliga öfvergåugar till dem, och torde 

 der böra betraktas såsom endast representerande individuella 

 afvikelser från dem. De i insjöar förekommande synas deremot 

 vara mera typiske, ehuru de stundom tydligen bilda öfvergång 

 till den föreg. lågnosade formen. Riktigt utbildad i hafvet 

 hafva vi endast iakttagit den från skärgården i trakten af Ve- 

 stervik, men öfvergångsformer till den hafva vi stundom iakt- 

 tagit från Roslagens och Stockholms skärgårdar. De ende in- 

 sjöar, h varifrån vi iakttagit den, äro Aländern och Sömmen i 

 södra Östergötland och Hjelmaren, i trakten af Vestra Vingåker. 

 Den är emellertid icke den ende sikformen i denne senare sjö, 

 emedan vi äfven iakttagit typiska exemplar af den 4:de under- 

 arten från den samme. De i insjöar befintlige öfverensstämma 

 utan tvifvel i sitt lefnadssätt med dem af den föregående for- 

 men, som tillhöra dylika vatten, och de, som förekomma i haf- 

 vet", likna utan tvifvel i detta afseende dem af 8:dje och 4:de 

 underarterna. Hos stora exemplar från Hjelmareu har innehål- 



Lilljeborg : Fiskarne U. 48 



