Storsikeii. 755 



Coregonus fera, Hj. Widegken: Bidrag till kännedomen om Sveriges 

 Salmonider; Öfvers. af K. Vetensk. Akad:s Förh. 1862, 

 pag. 580, tafl. X, fig. 1 & 2 — 1863. (Ex parte). 



„ Marcena, C. Th. E. v. Siebold: Die Siisswasserfische von Mittel- 

 europa, pag. 263. — 1863. 



„ „ A. J. Malmgren: Kritisk öfversigt af Finiaiuls Fisk- 



fauna, pag. 51. — 1863. 



„ lavaretus, A. GCNther: Catalogue of the Fishes in tlie British 

 Museum, vol. VI, pag. 178. - 1866. (Ex parte). 



„ maxillaris, Idem: ibra, pag. 189. 



, marcemi, Berthold Benecke: Fische, Fisclierei etc. in Ost- und 

 Vestpreussen, pag. 149. — 1881. 



„ lavaretus, O. G. NorbäCK: Handledning i Fiskevård och Fiskafvel, 

 pag. 404, blad XLV, bild. 121. — 1884. (Ex parte). 



„ marcena, F. A. Smitt: Kritisk Förteckning öfver de i Riksmuseum 

 befintliga Salmonider; K. Sv. Vet. Ak:s Handl. Bd. 21, 

 N:o 8, pag. 287, tafl. IV, fig. 66, tafl. V, fig. 73—75 

 & 84, (särsk. aftr.) — 1886. (Ex parte). 



Enligt Skand. Fauna kallas den vid Vénern Storsik och Knuhbsik, 

 under hvilka namn man dock troligtvis stundom äfven afser den följande 

 underarten. Enligt Lloyd benämnes den vid Venern Löfsik, och Widkgben 

 uppgifver. att den derstädes äfven kallas Glysik. Vid våra skärgårdar be- 

 nämnes den liksom de andra underarterna Sik. 



Anm. Under benämningen Cor. marcena har NiLSSON i Skand. Fauna 

 upptagit både 3;dje och 4:de här anförda underarter, och sammaledes har 

 Widegren gjort vid tillämpningen af det af Jurine gifna namnet C. fera, 

 ehuru han dock synes derraed hufvudsakligen hafva afsett Blochs marcena. 

 Den af honom leranade figuren 1 å taflan X utvisar emellertid en längre 

 framom munnen framstående nosspets än förhällandet är hos den t3'piske 

 storsiken, och är i detta afseende öfverensstämraande med den följande un- 

 derarten, ehuru fig. 2, som visar nosspetsen sedd ofvanifrän, antyder hos 

 den en mera tvärtrubbig form än den hos den senare. I afseende på det 

 af Smitt gifna nanniet C. marcena, så har han under det samma äfven 

 upptagit den här anförda 5:te underarten, men deremot derifrån afskilt 

 och till underarten C. lavaretus öfverfört sikar med tvärtrubbig nosspets 

 och ett ringa antal gälräfständer, hvilka vi anse böra räknas till den med 

 det förra namnet utmärkta underarten eller formen. 



Beskr. Denna underart, som, enligt hvad vi ofvan yttrat^ 

 synes vara af ett ringare värde och endast att betrakta såsom 

 en öfvergångsform mellan 2:dra och 4:de underarterna, omfattar 

 en del sikar, som stundom äro af vanlig storlek, men stundom 

 äro större än de andre och ernå en totallängd af 3 fot eller 

 900 mill. och en vigt af 15 skålpund eller ungef. H72 kilogram,, 

 enligt NoRBÄcK. Vanligen öfverstiger den dock föga 2 fot i 

 längd. Till kroppsformen liknar den dem af den 2:dra under- 



