Vanlige Siken. 759 



blötdjur, insekter och smärre kräftdjur, ehuru af de sist nämnda 

 i mindre grad än förhållandet är med de föregående. Dess lek 

 inträffar i mellerste och södre delarne af Sverige i slutet af 

 Oktober och l:ste halfdelen af November. Fångas med garn 

 eller not. 



D. Coregouus lavaretus (Linné) s. str. 



Vanlige Siken. 



Nosens- längd innehåUes omh\ 2 Vt till 2''Iq gyr, och nos- 

 spetsens höjd of ver nosknölen oniJcr. 4^/^ till 7^/- (/g)\ och 

 stundom (i synnerhet hos yngre) 8 till 9 cjgr i mellanhufvudets 

 längd, och nämnda höjd omkr. 1 till 1 ^/^, och hos unge 2 ggr 

 i nosspetsens bredd. Nosspetsen är mer eller mindre truhh- 

 spetsig och icke tvär., samt mer eller mindre betydligt fram- 

 stående framom munnen, och följaktligen med dess främre 

 profil mer eller mindre starkt bakåt-, riglad, och (med undan- 

 tag af unge) sällan vertikal. Ofverkäksbenet räcker stundom 

 till och stundom icke till ögats framkant, och dess höjd inne- 

 håUes omkr. 2^/]f till 3^!^ ggr i dess längd. Stjertens minsta 

 höjd innehåUes omkr. 2^!^ till 3-/^ ggr i hufvudets längd. 

 Tänder på tungan och mellankäksbenen, de å de senare hos 

 de äldre vanligen sittande på socklar, och, stundom förefnnas 

 tänder äfven på främre delen af underkäken och på gombenen, 

 och det senare är i allmänhet händelsen hos de större. Fjäl- 

 len och bukfenornas bihang likna dem hos för eg. tmderart, och 

 det samma är förhållandet med gälräfständerna, hvilkas antal 

 vexlar mellan 17 och omkr. 36, men vanligen icke öfverstiger 

 30. Totallängden stiger till 2 till 3 fot, ehuru den vanligen 

 föga öfverstiger 2 fot eller 600 mill. 



Sahno Lavaretus, LiNNÉ: Fauna Svecica, ed. II:da, pag. 125. — 1761- 



(Ex parte). 



„ „ Bloch: Naturgescli. d. Fische Deutsclilands, Th. I, pag. 



163, Taf. XXV. — 1782. Sannolikt en hane i lekdrägt. 



,. Thymallus latus, Idem: ibm, pag. 170. Taf. XXVI. Sannolikt en 



roiristinn hona. 

 „ Polcur, Pallas: Zoographia Eosso-Asiatica, vol. III, pag. 400. 



— 1831. 

 Coregonus oxyrhinchus. S. Nilsson: Piodromus IchthyologiiB Seandin. pag. 

 14. — 1832. (Ex parte). 



