770 Slägtet Coregonus. 



sphenoidbenet, hvadan skiljeväggen mellan båda ögonhålorna, 

 till stor del så väl framom basisphenoid benet som under orbito- 

 sphenoidbenen är hinnartad. Parasphenoidbenet är, betraktadt 

 från sidan, baktill bågformigt böj dt, och har å undra sidan 

 fram- och baktill en längsgående grop, samt är inskuret i både 

 främre och bakre änden. Framtill räcker det nära kraniets 

 främre ände, och är här blott helt obetydligt å undra sidaa 

 betäckt af det korta plogbenet. Detta senare benet är mycket 

 litet och alldeles olikt laxarnes, samt föga utbildadt. I före- 

 ning med den främre änden af ethmoidbrosket och öfra silbe- 

 net bidrager det till att bilda den främste änden af det fasta 

 kraniet. Bakåt räcker det på långt när icke till midten af af- 

 ståndet mellan nosspetsen och ögonhålorna. Det är ungef. 1 72 

 ggr längre än bredt, med främre änden afrundad och med en 

 der varande förtjockning å hvardera sidan, bildande en artiku- 

 lationsyta, vid hvilken den främre änden af hvartdera gombe- 

 net är fästad; med hvardera sidokanten urbugtad och med den 

 bakre änden inskuren samt med en fåra långs midten af dess 

 undra sida. Inga spår till tänder förefinnas å det samma. Sil- 

 bens- eller ethmoidapparaten är till större delen broskartad, och 

 den af denna apparat bildade nosen å kraniet utgör ungef. eller 

 nära V3 ^^ dettas längd. Sidosilbenen äro dock temligen stora, 

 men luktnerverna genomborra brosket innanför dem. De äro 

 rigtade rätt ut åt sidorna och hafva ytterkanten skarp. Midtel- 

 silbenet utgöres dels af en tjock broskmassa, som sträcker sig 

 fram till kraniets främste ände, der det allra främst har å 

 hvardera sidan en tjock, uppåt och bakåt rigtad knöllik ansväll- 

 ning'), som framtill begränsar nasalhålan, hvilken baktill be- 

 gränsas af sidosilbenet; och dels af en temligen betydlig för- 

 bening i öfre delen af dess främre ände, under det öfra silbe- 

 net, hvilken förbening icke, sä vidt vi erfarit det, förekommer 

 hos de föregående slägtena. Upptill är den något utbredd å 

 sidorna, och har långs midten af öfra sidan en rygg, samt slu- 

 tar bakåt med 2:ne något divergerande spetsar, som sträcka sig 

 tillbaka under pannbenens främre ändar. Nedtill utgöres denna 

 förbening af en vertikal, i nedre kanten afrundad och af 2:ne före- 

 nade lameller bildad skifva, som till större delen bildar den 



1) Dessa ansvällningar motsvara de hos blanklaxeii efter Parker så 

 kallade trabecularliornen och öfre labialbrosken. 



