Vanlige Siken. 773 



är något urbugtad. Från den afrundade och något större än en 

 rät varande vinkel, som den uppstigande och den öfre kanterne 

 med hvarandra bilda, sänker den senare sig jemnt till under- 

 käkens ledgrop, men är dock något bågböjd. Postglenoidut- 

 skottet höjer sig knappt öfver ledgropens främre kant, och an- 

 gularbenet är ytterst litet. O. nasalia, som äro löst fastade 

 dels till yttre kanten af pannbenens främre delar och dels till 

 de temligen stora supraorbitaibeuen, som sitta öfver de främre 

 delarne af öo-onhålorna, äro små, vid bakre änden något bredare 

 och snedt afskurna och å öfra sidan af den främre d:o med spår 

 till en slemfåra. Af infraorbital benen äro de bakre bredast, 

 men tunnast. Det främsta är ej synnerligen stort, af en nästan 

 elliptisk form, med den främre änden trubbig och den bakre 

 ojemnt tillspetsad, samt med en tillspetsad vinkel i öfre kanten, 

 der det är fästadt vid supraorbitalbenet. Der bakom är det 

 äfven löst fästadt till sidosilbenet. Locket är nästan halfcir- 

 kelformigt, ehuru stundom med antydning till rhomboidisk form, 

 och med det nedre främre hörnet något mera utdraget. Dess 

 bakre kant bildar stundom i förening med den af underlocket 

 en temligen jemn båge, men stundom är denne kant temligen 

 rät och bildar med dess undre, snede d:o en skarpt markerad 

 vinkel. Suturen mellan det och uuderlocket är mer eller min- 

 dre starkt uppstigande. Underlocket, som upptill är afsmalnande, 

 och hvars nedra främre hörn är utdraget till en spets, har un- 

 dre och bakre kanterne jemnt afrundade. Mellanlocket är så- 

 som vanligt framtill tillspetsadt, och förlocket har den vanlige 

 halfmånformige formen och är afsmalnande uppåt, samt har det 

 nedre bakre hörnet jemnt afrundadt, eller ock med mycket trub- 

 big vinkel. O. Unguale är litet och kort samt framtill ersatt 

 af ett ganska stort brosk, som bär tandfältet. Basibranchioste- 

 galbenet liknar i det närmaste laxarnes, och är vid främre än- 

 den trindt och höjer sig derifrån bakåt med en tunn och gan- 

 ska hög lamell, som vid den undre kanten har å hvardera sidan 

 en starkt utstående och något uppåt rigtad sidolamell. Långs 

 undra sidan har det radiära, bakåt divergerande fåror. Af de 

 båda o. hypohyalia är det öfra mycket mindre än det undra. 

 O. ceratoliyale är såsom vanligt längre än o. epihyale, och o. 

 stylohyoideum är mycket kort. De undra svalgbenen äro ungef. 

 af samme form, som hos laxarne: långsträckta, med den inre 

 sidan närmare främre änden trubbvinkligt utvidgad. På denna 



