776 Slägtet Coregonus. 



med norra Småland och norr ut förekommer den i de fleste 

 insjöar af någon betydenhet, och är talrik i Vettern och Venern 

 och förekommer äfven i Hjelmaren, och i de båda förre sjöarne 

 liksom i de större insjöarne och floderna i Dalarne, Jemtland, 

 Västerbotten och Norrbotten ernår den en betydlig storlek. Of- 

 van hafva vi anfört, att vi iakttagit den i Muonioelf vid Maunu, 

 omkr. 15 kilometer norr om Karesuando, hvarest äfven den 

 denna underart tillhörande formen Cor. polcur hracliytnystax^ 

 SnrrT, enligt hvad redan är anfördt, erhållits; och då den upp- 

 stiger i denna elf öfver forsarne på samma sätt som blanklasen, 

 är det antagligt, att den i den samma uppgår lika långt emot 

 norden som den, eller enligt den af oss vid Maunu erhållna 

 uppgiften till Naimaka,- omkr. 60 kilometer norr om Karesu- 

 ando. Möjligen stiger den ändå längre upp emot norden inom 

 Norrbotten, emedan den enligt Collett och Smitt förefinnes i 

 Tschoalme-Javre i Sydvaranger, och enligt den senare i Enare 

 Träsk. Ett ungt exemplar af Cor. polcur, Smitt, som synes 

 oss böra räknas till denna underart, har, enligt hvad ofvan 

 blifvit anfördt, af oss erhållits från hafvet vid mynningen af 

 Torneåelf. Vid våra vestra kusttrakter förekommer den enligt 

 A. W. Malm i Götaelf, och enligt Smitt i Idefjorden i Bohus- 

 län. — I södra Norge förekommer den enligt Smitt i trakten 

 af Fredrikshald, i Mjösen och i sjön Spirillen i Valders, och 

 enligt Collett troligtvis på många andra ställen^). — Enligt 

 Smitt förefinnes den i norra Kyssland vid Lindosero och vid 

 Archangel, och då, såsom af det föregående framgår, den Sibi- 

 riske Cor. polcur af Smitt räknas till denna underart, och en- 

 ligt våra iakttagelser sammanfaller med individuella variatio- 

 ner af den, förekommer den äfven i Sibiriens floder. Enligt 

 A. J. Malmgren finnes den allmän i Finland. — För öfrigt 

 förekommer den söder ut i Tyskland och Schweitz, i hvilket 

 senare land den, så väl som de andi-e sikfor mer ne, torde böra 

 betraktas såsom en qvarlemning af en nordlig fauna. 



I lefnadssättet öfverensstämmer den med föregående. Den 

 håller sig i allmänhet i stim, och vistas merendels på djupet, 



1) COLLRTT (Norges Fiske. p. 167) oiiiiiäinner, att den i Norge från 

 floden Laugen blifvit inplanterad i några fjellsjöar i trakten, och att den 

 i desse, från att ursprungligen liafva varit en liten och mager form eller 

 ras, förändrat sig till en stor och kraftig form, som i flera proportioner 

 afviker frän den ursprunglige; detta på grund af rikare näring. 



