Näbbsiken. 779 



E. Coregonus oxyrhynchus (Linné). 



Näbbsiken eller Fetsiken. 



Nosens längd innehåUes omkr. 1*/. till 2 ggr^ och nos- 

 spelsens höjd of ver noshwlar)te omkr. 57» HH ^7io 99^' ' 

 mellanlmfvudets längd, och den nämnda höjden är ofta och 

 stimdom hefydligt större än, och stundom ungef. lika med nos- 

 spetsens bredd öfver nämnde knölar, till följd deraf att nos- 

 ryggen uppstår högre än desse. Nosspetsen är mycket mjuk 

 oclt koni.sk eller trubbspetsig eller ock trubbig^ och är mycket 

 betydligt framstående framom munnen, och dess främre profil 

 är särdeles starkt bakåt böjd, så att den stundom är nästan 

 horisonteP). Of ver käksbenet räcker oftast till, men stimdom 

 icke till ögat, och dess längd innehållen omkr. 2'^/^ till 3 ''/g 

 ggr i hufvudets d:o, mätt från nosknölens framkant, och dess 

 höjd tnnehålles omkr. 2'*/ 1 till 3 ggr i dess längd. Stjertens 

 minsta höjd innehåUes omkr. 5 i/g till 3^/.^ ggr i hufvudets 

 längd. Tänder pjå tungan och mellankäksbenen, men inga på 

 underkäken eller gombenen. Fjällen och bukfenornas bihang 

 lika med dem af föreg. underart. Gälräf ständerna glesa och 

 korta., och i allmänhet Ull antalet tmder 30 å l:ste gälbågen. 

 Storleken stiger till öfver (iOO milhs totallängd och öfver 4 

 kilograms vigt, men längden är dock vanligen blott mellan 

 400 och 500 mill. 



Salmo oxyrinchus, Linné: Systema Naturse, ed. XII:ina, Toraus I, p. 512. 



- 1766. 

 Coregonus oxyrhinchus, S. Nilsson: Prodroinus Ichthyologise Scandin. pag. 



14. — 1832. (Ex parte). 

 ,. oxyrhynchus, IdeM: Skandinavisk Fauna. 4;de del. Fiskaina, pag. 



453. — 1855. (Ex parte). 

 „ oocyrhinchus, L. Lloyd: Anteckningar under ett tjuguårigt vistande 



i Skandinavien etc, pag. 61. pl. V, tig. 1. — 1855. 

 „ ,. H. SCHLEGEL: Naturlijke Historie van Nederland. De 



Diereu etc. Vissclien, pag. 135, Plaat 13, fig. 3. — 



1862. 

 ,. oxyrrhynchns, Hj. Widegeen : Bidrag till kännedomen om Sveriges 



Salmonider; Öfvers. af K. Vet. Akad-.s Förh. 1862, pag. 



577, tafl. VI, fig. 2. — 1863. (Ex parte). 



1) Hanen har under lektiden nosen föga eller icke mera förlängd än 

 eljest och än hvad den är hos honan. 



