78() Slägtst Coregoiius. 



157 mill. D:o mellan d:o och analfenan 160 mill: D:o mellan 

 d:o och bukfenorna 1 10 mill. D:o mellan d:o och ryggfenan 

 100 mill. D:0 mellan bröst- och bukfenornas fästen (;0 mill. 

 D:o mellan bukfenornas d:o och analfenan 45 mill. D:o mellan 

 fett- och stjertfenorna 20 mill. — Hufvudets längd 45 mill. 

 D:o från nosknölens framkant 43 mill. Mellanhufvudets längd 

 31 mill. Underkäkens d:o 19 mill. Nosens d:o 13 mill. D:o bredd 

 öfver knölarne 872 ^ill- D:o höjd öfver nosryggen midt öfver 

 knölarne 772 ^i^- Öfverkäksbenets längd 14 mill. D:o höjd 

 5 mill. Ögats längddiameter IIV2 oiill. D:o höjddiameter 10 

 mill. Pannans bredd midt öfver ögonen 1"2 mill. Ryggfenans 

 höjd 32 mill. D:o längd 24 mill. Analfenans höjd 21 mill. 

 D:o längd 25 mill. Bröstfenans längd 31 mill. Bukfenans d:o 

 31 mill. Stjertfenans längste strålars längd 43 mill. D:o mel- 

 lerste strålars d:o 17 mill. — Gäl räfständerna å l:ste venstre 

 gälbågen 22, hvaraf 14 på nedra afdelningen. Sidoliniens fjäll 

 83. Nosspetsen mycket mjuk, och framstående väl 4 mill. 

 framom munnen, och dess mjuka beläggning sträcker sig ned 

 till mellankäksbenens undre kant, och detta gör, att dess främre 

 profil är konvex och föga bakåt böjd. Nosryggen, som är rät, 

 är uppstående öfver nosknölarne. Nosen, sedd ofvanifrån, är 

 starkt afsmalnande framåt. Afståndet mellan nosspetsen och 

 bakre kanten af förlocket är lika med det samma mellan främre 

 ögonhålskanten och bakre kanten af underlocket, samt är 33 

 mill. Öfverkäksbenet räcker något bakom ögats framkant. Buk- 

 fenorna äro fastade något framom ryggfenans midt, och deras 

 bihang är 9 mill. långt. — Den särdeles mjuke och i förhål- 

 lande till exemplarets storlek ovanligt starkt framstående nos- 

 spetsen, det jemförelsevis långa öfverkäksbenet och den höge 

 nosspetsen, med nosryggen uppstående öfver nosknölarne, karak- 

 terisera den såsom en yngre Cor. oxyrhynclms. Att pannans 

 bredd är föga större än längden af ögats längddiameter utvisar, 

 att den är ung. 



Näbbsiken är, så vidt vi erfarit det, till sin geografiska 

 utbredning hos oss vida mera inskränkt än man hittills anta- 

 git. Såsom typiskt utbildad hafva vi endast iakttagit den från 

 sjön Venern, och vi hafva blott eu enda gång sett ett exemplar 

 från Stockholms skärgård, som i det närmaste öfverensstämde 

 med den. I Venern synes den icke vara sällsynt, och tages 

 der, i synnerhet under lektiden, ofta i betydlig mängd. Den 



