MADÁRTANI TORhDKKEK A FERTŐRŐL 33 



<Eine Ringelgans am Neusiedler-See erlegt. Mitteil. d. niederöst. Jagd- 

 schutz-Vereines in Wien XI. 1887, p. 80). 



Az 1891-bcn Budapesten tartott li. nemzetközi madártani kon- 

 gresszus alkalmával is több külföldi tudós rándult ki a Fertőre, a kik 

 közül HoMEYER Sándor nemcsak 18Ql-ben hanem 1892-ben is ideláto- 

 gatott s a Fertő nyugati partján is végzett kutatásokat (Nach Ungarn 

 und Siebenbürgen. Ornith. Monatsschrift XVil. 1892, p. 400 stb.). 



A magyar búvárok közül Bél Mátnás után Pliénvi J. S. járt első 

 Ízben a Fertőn az 1824. évben. Akkoriban Bécsben tartózkodott és innen 

 indult el. Erről az útjáról irodalmi emlék nem maradt ránk, seholsem 

 ismerteti itteni megfigyeléseit, de megmaradt néhány akkor gyűjtött madara 

 — két barkós cinege, egy b i b i c és egy kis vöcsök (Frivaldszkv : 

 Aves Hungáriáé) — melyek a Nemzeti Múzeum legrégibb madarai közé 

 tartoznak. Még 1835-ben is járt a Fertőn Heckel társaságában, de ez 

 az útja főleg a halászat tanulmányozásának volt szentelve s madártani 

 emléke nem maradt ránk. 



Petényi után Jukovits Antal mosonbánfalvi plébános következett, 

 aki az 1850-es és 1860-as években nagy buzgósággal tanulmányozta s 

 főleg gyűjtötte a Fertő madarait. Eredményeit összesen hét közlemény- 

 ben írta meg, melyek a pozsonyi természettudományi egyesület évköny- 

 veiben jelentek meg az 1857-től kezdve 1864/Ó5 évfolyamig. Nagy- 

 szabású értékes gyűjteménye, amely valószínűleg néhány unikumot is 

 tartalmazott, az idő vasfogának és a gondozás hiányának esett áldozatul. 

 Mikor 19H-ben a győri tanítóképző-intézetben megtekinthettem utolsó 

 romjait, néhány közönségesebb fajon kívül már csak egy pecsétviaszkos 

 Charadríus liiaticula példányt és egy az 1863-as invázióból származó 

 Syrrhaptes paradoxus-i találtam a ritkaságok közül. Utóbbi jelenleg a 

 M. K. Ornith. Központ gyűjteményében van s üvegbura alá helyezve 

 próbáljuk megmenteni az enyészettől Jukovits gyűjteményének ezt az 

 utolsó példányát. Ugyancsak a győri tanítóképzőbe került Mavrhoffer 

 fertőfehéregyházi plébános kisebb gyűjteménye, amelyből akkor még 

 egy Gavia septentrionalis pompás dísztollazatú hímje volt meg. 



Az 1870-es évek végétől kezdve egészen az 1890-es évek elejéig 

 FÁszL István soproni bencésrendi tanár figyelte a Fertő orniszát és szép 

 gyűjteményt is szervezett a soproni bencésrendi főgymnáziumban, amely- 

 ben nagy segítségére volt tanítványa, Csörgev Titus, a Fertő 20 év 

 előtti orniszának legjobb ismerője. Fászl István a maga megfigyelései- 

 nek eredményeit a soproni bencésrendi főgynmázium 1882/83. évi érte- 

 sítőjében közölte «Sopron madarai» címen s ebben behatóan ismerteti 

 a Fertő orniszát is. Van azonkívül egy kézirata a M. K. Ornith. Köz- 

 pontban «Ornithologiai jegyzetek Sopron vidékéről 1878 — 1894-ig)) címen, 

 mely szintén sok értékes idevágó adatot tartalmaz. Az 1880-as években 



Aquila. , ^ 



