34 SCHENK JAKAB 



sok értékes megfigyelést közölt Fischi-r L. báró a Fertő vidékről (Be- 

 obachtungen am Neusiedler- See. Mitteil. d. Ornith. Verein in Wien VI. 

 1882, p. 47, továbbá különféle címek alatt ugyanitt p. 105, VII. p. 13, 

 75, 96 stb. VIII. p. 31, IX. p. 32, 33, 35 stb.) 



Az 1890. évi mintamegfigyelés alkalmával dk. Madarász Ovula 

 Hegykő és Mexikó vidékén figyelte meg a Fertő madárvilágát és annak 

 vonulási jelenségeit. Tőle származik a Nemzeti Múzeum fertővidéki 

 madarainak legnagyobb része. Számos értékes fertövidéki madárpéldány 

 van a HuszTHV-féle gyűjteményben Lékán, úgyszintén Chf.rnim. István 

 magángyűjteményében. A M. K. Ornith. Központban is több ritka pél- 

 dány van a Fertőről, főleg Csörgev TiTus-tól, továbbá Schober Oot- 

 ERiKD bánfalvi fővadász gyűjteményeinek értékesebb darabjai. Megemlí- 

 tem még, hogy Weninqf-:r A\t.\i. mosonbánfalvi jegyzőnek kisebb tojás- 

 gyüjteménye van a Fertőről. 



Látható ebből a történeti áttekintésből, hogy a Fertő orniszának 

 már egész terjedelmes irodalma van, amely egy teljes századra visszamenő- 

 leg tartalmaz adatokat s ezért csak természetesnek kell találni, hogy előzetes 

 tájékoztatást célzó kirándulásaim megfigyelési eredményeit csak mint a 

 Fertő orniszára vonatkozó szerény adalékokat, nem pedig a teljes ornisz 

 keretében akarom közreadni. Megfigyeléseimet a következő időszakok- 

 ban és pontokon végeztem: 190ó szeptember 10-től október 9-ig a déli 

 parton Fertőboz községtől Hegykő vidékéig, azután október 21-ig lllmic 

 és Mosonbánfalva községek területén. Utóbbi két község határában azután 

 még két Ízben, 1907 április 25-től május 11-ig és 1909 május 3-tól 15-ig 

 figyeltem a Fertő madarainak részben átvonulását, részben fészkelési és 

 egyéb oekologiai viszonyait. Ezeken kívül később még rövid kirándulást 

 tettem a nyugati parton, Fertőfehéregyháza vidékén és még két izben 

 futólagosan érintettem a keleti partot. 



Az 1906. év őszén a Fertő déli partján a nádas végesvégig meg- 

 szakítatlan falként nyomult előre egészen a tó széléig. Csak keskeny, 

 fűvel benőtt mocsaras paszta választotta el a nádast a szántóföldektől, 

 szőlőterülettől s némely helyen a fensíktól egészen a partig húzódó 

 erdőtől. Ezen a mocsaras pasztán szoktak gyülekezni és legelészni a vad- 

 ludak - kizárólag az itt fészkelő nyári lúd — itt gubbasztottak, de 

 már a nádas szélén a gémek, innen rebbentek föl a sárszalonkák s itt 

 lehetett találni a hébe-korba idevetődött caiikókat és partfutókat. A bibi- 

 cek és gojzerek főleg a hegykővidéki szárazabb réteken tanyáztak. 



A nyilt vízre hosszú csatornák vezettek a kilométeres és még ennél 

 is szélesebb náderdőn keresztül, mely fölött rétihéják cirkáltak, míg maga 

 a nádas a vízityúkoknak, szárcsáknak, barkós cinegéknek, nádi sármányok- 

 nak, nádi poszátáknak s kisebb tisztásain vadrécéknek nyújtott tanyát. 

 Az összefüggő náderdő után következett a nyilt víz, amely azonban 



