46 SCHENK JAKAB 



szíkvíztől átitatott s kőkeménységűre száradt, szíkvirágszinűi marha- 

 lepénynek csikólábnyomtól származó mélyedésében feküdt a két tojás, 

 amely majdnem teljesen be volt takarva szíkvirággal s ennek következté- 

 ben remekül beolvadt a szíkvirágos környezetbe. 



Ettől az egy esettől eltekintve mindig magakaparta gödörben talál- 

 tam a fészket. Ez a fészekgödör tölcséralakú, 45 cm. mély, 85 cm. szé- 

 les, amely minden esetben ki van töltve valamilyen vízáteresztő anyag- 

 gal, vagy kaviccsal, vagy növénytörmelékkel, vagy elkorhadt marhalepény- 

 törmelékkel, ami épen akad. 2 A fészekrakásnak ez a módja védekezés a 

 víz ellen. A szikes talaj tudvalevőleg csak igen kis mértékben és igen 

 lassan issza be a vizet, úgy hogy ha a fészek nem emelkednék ki a talaj- 

 ból s a tojás nem volna vízáteresztő rétegen, akkor minden egyes eső- 

 zés idején vízben áznának a tojások, ami azok megzápulását idézhetné elő. 

 Kétségtelen, hogy a fészekrakásnak ez a módja a mimikrizálás rovására 

 megy, mert csak kevés gyakorlattal is hamar rá lehet találni s én 5—6 

 lépésnyi távolságból már mindig fölfedeztem a tojásokat. 



A széki lile fészekrakási m()djában tehát a víz ellen való védekezés 

 fontosabbnak látszik, mint a tojásoknak a környezettel való minél töké- 

 letesebb mimikrizálása. 



Ott, ahol a fészek teljesen szabadon áll és a környező növényzet 

 nem védelmezi, ott a szél ellen is megvédi a széki lile a tojásokat. 

 A Feld-See mellett találtam egy színültig kavicsokkal tele rakott fészket, 

 amelyek közé a tojások oly szorosan bele voltak préselve, hog>' azok- 

 nak ép állapotban való kiemelése céljából ajánlatosnak tartottam a kavi- 

 csokat előbb elszedni a tojások mellől. 



A madár viselkedése a fészek körül igen eredeti. Sohasem lehet a 

 fészkén ülve találni. Amint már messziről észreveszi az embert, hang- 

 talanul legurul — ezért nevezik Pestmegyében népies néven «guruló»- 

 nak — a fészekről s annak környékén többnyire hangtalanul megvárja 

 a veszély elmúlását. Nem röpköd a fészek körül, nem hallat ijedt kiál- 

 tozást, legfeljebb halk szóval tovagurul, ha látja, hogy észrevették. Ha 

 fiai vannak, akkor nagyon izgatottan körülröpdösi őket, folyton kiáltoz, 

 az embert is 8—10 lépésnyire megközelíti, szárnyaszegettnek tetteti 

 magát, szóval mindent elkövet; hogy apró fiairól elterelje a figyel- 



' A talajból kikristályosodó szíksó.^ 



2 Magyarországon való fészkelését első izben Lvndheck írta le : «-D i e Vögel S i r- 

 111 i e n S'). Okens isis, 1843 cimíi iiiunkájának 89. lapján, ahol a következőket írja róla: 

 "A kunsági szikes tavaknál nagy számban fészkel a legelőkön. Fészkét ^U" mély göd- 

 rökbe a puszta földre rakja s ííitörmelékkel, száraz niarhale]iénydarabkákkal és mohával 

 stb. tölti ki.). 



A «moha» kétségtelenül tévedés, mert a szikes teriileteken, ahol a széki lile fész- 

 kel, moha nincs, de egyébként a fészkelés módjának ez a leírása megfelel a mai viszo- 

 nyoknak is. 



