8 CHERNÉL ISTVÁN 



külön csapatban figyeltem meg. Ez a ludfaj vidékünkön még nem került 

 szemem elé, általában ritkán mutatkozott a Dunántúlon, sűrűbben csak 

 az utóbbi évtizedben. 1912/13 telén eladdig soha nem látott nagy 

 számban bolyogtak a vadludcsapatok Vasmegye északi részében is s 

 lepték el a vetéseket. 



Anser neglecfus Susk. 1913 jan. 13-án Ostfiasszonyfán (Vasm.) a 

 Rába mellett elterülő behavazott mezők fölött egész nap bolyogtak a 

 vadludcsapatok s hómentes helyeket kerestek. Körvadászaton vettem ott 

 részt s így figyelemmel kísérhettem nyugtalan mozgolódásukat. Épen 

 egyik kör kifutásánál az országúton haladva, nekem tartott egy kisebb 

 csapat vetési lúd s nem messze nyomában egy magános lúd is, melynek 

 hangja nyomban feltűnt, mert elütött amazok gágogásától s inkább 

 ge-ge-ge vagy gö-ge-ge szótagokra emlékeztetett. Szerencsére az 

 utmenti árokban jól meglapulhattam- s a gyanús lúd nem vett észre, 

 hanem — bár jó magasan — megtartotta irányát. Lövésemre szárnya- 

 szegetten bukott a hóra s csakhamar kezemben volt a Vasmegyében 

 mindezideig hiába keresett g e g e 1 ú d első példánya. Csőrének gyűrűje 

 és lábai olyan élénk rózsaszínűek voltak, mint a Himantopus lábai friss 

 állapotban. Kikészítve «Vasvármegye Múzeumának» (Szombathelyen) aján- 

 dékoztam. 



Ardea alba L. 1910 őszén Ostfiasszonyfán (Vasm.) a Rábánál egy 

 odavaló birtokos lőtt egy darabot. 



Ardea purpurea L. Kőszegen eddigelé csak két izben láttam: 1913. 

 jún. 5-én 1 db-ot az «alsó réteken», 1915 ápr. 19-én pedig az «alsó 

 erdő fölött, D. — ► É.-nak vonulva. 



Ardetta minuta L. 1908 szept. 13-án Kőszegen a vasúti állomás- 

 nak kertjében fogtak egy ?-t, melyet kitömve a «Vasvármegyei Mú- 

 zeumnak» (Szombathelyen) ajándékoztam. Vidékünkön ez az első bizo- 

 nyító példány. 



Aquila chrysaëtus L. 1907 szept. 19-én Somlóvásájhely mellett 

 (Veszprémm.) a «Lovaserdő» fölött 2 db-ot láttam kerengve, még pedig 

 «////l'A» alakot. 1917 szept. 23-án egy kiszínezett darabot a Balaton fölött 

 pillantottam meg. Rövid kercngés után a Badacsony felé, a tördemici 

 bazaltsziklák irányában húzott el. A következő napokban is szemem elé 

 került itt, még okt. 12-én is. Vincellérem állítása szerint a nyáron 

 párban mutatkoztak a sasok a badacsonyi sziklák körül s alighanem itt 

 költöttek. 



helrándultam hát a «tördemici bazaltsziklák» remek csoportjához, 

 ahol feltevésem szerint — mint a vidék legalkalmasabb helyén — 

 fészküket sejtettem. Tüzetesen végig kutatva messzelátómmal a szikla- 

 repedéseket, szerencsésen meg is találtam fészküket, egy magában fel- 

 meredő hatalmas bazaltoszlopnak a Balatonra néző fülkéjében, karvastag- 



