62 SCHENK JAKAB 



a figyelmet — csaptak le a már érő szőlőkre, amelyekben óriási pusz- 

 tításokat vittek véghez. Ahová csak egyszer is leszálltak, ott letaroltak 

 mindent, mert nem elég, hogy megdézsmálják a szőlőt, hanem azonfölül 

 még sok szemet haszontalanul is lerángatnak és azokat szerteszét szórják 

 a földön. És annál jobban garázdálkodnak, mennél távolabb tudják a 

 csőszt.» 



«A seregélyek ugyanis igen okos állatok és élnek is ezzel az okos- 

 ságukkal, amikor egy kis szőlőre éheznek, amennyiben csalóka röpülés- 

 sel megtévesztik még a legéberebb csőszöket is és ott csapnak le, ahol 

 az ember legkevésbbé várná.» 



«Mindenféle ijesztőszert alkalmaznak arra, hogy távoltartsák őket a 

 szőlőktől; így pl. köröskörül madárijesztőket állítanak föl és szélhajtotta 

 kereplőket. Ezeken kívül számos csősz is van, akik bejárják a szőlőket 

 és szorgosan figyelnek e veszedelmes madarak járására s ha már messzi- 

 ről meglátják őket, jelt adnak és zajt csapnak, mire a szomszédos cső- 

 szök is megindítják a kereplőket, ordítoznak stb., egyszóval pokoli zajt 

 csapnak, hogy elriasszák őket. Egyes kiemelkedő pontokon ezenfölül 

 még apró, puskaporral töltött mozsarak is vannak, amelyeket szükség 

 esetén szintén elsütögetnek, abban a reményben, hogy a dörgéstól, 

 amelynek okát nem ismerik, majd megijednek a sereglyék. Ezek azon- 

 ban minderre rá sem hederítenek s mennél állhatatosabban riasztják 

 őket, annál mohóbb vággyal esnek neki a szőlőnek. Valóságos isten- 

 csapása ez a falánk madársereg, amely tönkreteszi még a legjobb kilá- 

 tású szüreteket is és ily töméntelen mennyiségben már régóta nem járt 

 ezen a vidéken.» 



«Már most fölmerül az a kérdés, hogy honnan kerül ez a roppant 

 seregélytömeg? A dologgal foglalkozók különféleképen vélekednek; 

 némelyek azt mondják, hogy a tavaszi időjárás igen kedvező volt a köl- 

 tésre, mások azt tartják, hogy a nagyon megapadt Fertő és ennek a 

 tanyázásra igen alkalmas, nagyobb arányú nádasai vonzzák ide a sereg- 

 lyéket. Van valami a dologban, de ez még nem elégséges, mivel a 

 seregély itt nem állandó madár, mert télen át nincs itt. Azt is hallot- 

 tam, hogy elhúzódnak a legközelebbi hegyek közé s ott nemcsak telel- 

 nek, hanem fészkelnek is; azt hiszem, sziklahasadékban és faodvakban. 

 Állítólag kétszer fészkelnek évente, először tavaszkor, másodszor nyár 

 elején, vagyis május közepén és július vége felé. Egy költésre 5 — t) fió- 

 kát is fölnevelnek s ilyen nagy szaporaság következtében természetesen 

 óriási mértékben nő a számuk.» 



«Miután ilymódon gondoskodtak a fajföniitartásról, először is a 

 mezőkre mennek, majd pedig szőlőérés idején, tehát úgy augusztus ele- 

 jén azokat a vidékeket keresik föl, amelyekről hosszú évek során át 

 űzött rablásaik révén tudják, hogy van szőlő. Itt azután a nap leg- 



