122 DR. GRKSCHIK JENŐ 



Sek izlelőszervét tulajdonképen fölfedezte, az izlelőbimbókat Lóvén és 

 Schwalbe 18ó7-ben egyidejűleg megtalálta az emlősökben is. A két- 

 éltüekböl már előbb ismerték, a csúszómászókban valamivel később 

 akadtak az izlelöbimbókra, de a madarak osztályában jó sokáig nem sike- 

 rült reájuk bukkanni. Minden erre vonatkozó kísérlet negativ eredmény- 

 nyel végződött és már azzal a föltevéssel vigasztalódtak, hogy a madár- 

 nyelv meglehetősen erős elszarusodása alkalmatlan izlelőbimbók kifej- 

 lesztésére. Néhány az irodalomban itt-ott fölbukkanó adat merő föltevés 

 volt csupán, minden positiv alap nélkül. Oadow (9) pl. azt gondolta, 

 hogy a papagálynyelven tapintószemölcsökön kívül számos izlelőszemölcs 

 is van és Jaquet a VocjT- és Yuncí- (19) féle anatómiában azt írja, hogy 

 a madárszáj tapintótestecskéi az Ízlelés alkalmával bizonyos szerepet ját- 

 szanak. Merkel (14) erről a tárgyról «Az érző idegek végződéseiről a 

 gerincesek bőrében» című művében következőképen nyilatkozik: «A ma- 

 darak osztályában teljesen hiába kerestem végbimbok után. Olyan fajok- 

 ban sem sikerült ezeket a kis szerveket megtalálnom, amelyeknek puha 

 nyelvük van, mint az úszómadarakban. Azt kell tehát gondolnom, hogy 

 a gerincesek ezen osztályában a végbimbók egyáltalában hiányzanak». 

 A szövettanilag negatív eredménnyel végződött vizsgálatoknak azonban 

 ellentmondottak a madárbarátok megfigyelései, akik fogságban tartott 

 madaraikon azt tapasztalták, hogy bizonyos táplálóanyagokat jobban 

 kedvelnek. Megfigyelték, hogy a papagályok a nekik nyújtott cukor- 

 darabokat valóságos élvezettel ették meg, amiből ezeknél a madaraknál 

 joggal igen fejlett izlelőérzék jelenlétére kellett következtetni. 



1904-ben végre BoTEZAT-nak (4) ídegvégelágazódások tanulmá- 

 nyozása közben sikerült módosított üOLGi-féle eljárással, később 

 methylénkékkel is néhány madárban izlelöbimbókra ráakadni, Ó a vég- 

 bimbókat a szájrészek nyálkahártyájában, főleg pedig a madarak garat- 

 üregében találta. «Bizonyos szemölcsökhöz nincsenek kötve, hanem a 

 hátsó nyelvrészek redőzetlen puha bőrében, a két hátsó nyelvszárny 

 fölületén, szélén és alsó részén találhatók, ezenkívül a .^arat körül és a 

 puha szájpadban.» Ebből az idézetből az tűnik ki, hogy Botezat már 

 első közleményében a hátsó nyelvrészekből is ír le végbimbókat. Papa- 

 gályokat Botezat sem itt, sem későbbi dolgozataiban nem vizsgált. 

 190ó-ban megjelent Bath (2) tüzetesebb dolgozata, aki szövettani módszerek 

 segélyével nemcsak nagyobb számú madár-, hanem SiCrocodiliisniloficus 

 L\UR. és az Aligator niississipicnsis (Daud.) izlelőbimbóit is megvizs- 

 gálta. Bennünket főleg az érdekel, hogy Bai h vizsgálati anyaga között 

 két papagály: Melopsiftacus iindulatiis CjOUI.d és I^alacornis ru/irosíris 

 (L.) is szerepel, ü sem a papagályok, sem a többi általa megvizsgált 

 madár nyelvén nem talált izle-Iöbimbókal, jóllehet a hullámos papagály 

 nyelvében azt hitte, hogy megtalálja őket. Álljanak itt erre vonatkozólag 



