128 DR. GRFSCHIK JENŐ 



hasonlít, tehát magának a nyelvnek harántmetszetét ismétli; a nyelvhát 

 hátsó részének közepén fekszik. Ez utóbbi kivezető járatainak közelében 

 fekszenek, mint említettem, az izlelőbimbók. Mindkét nyelvmirigyet több 

 tömlő alkotja, egy középponti járat köré tömlőalakú, jobban mondva 

 tubuloacinosus mirigyecskék sorakoznak. Sok helyütt több tömlő közép- 

 ponti járata egybefolyik. Mindezek a mirigyek nyálkát termelnek. 



Az izlelőbimbók alakját legtöbbször körtealaki'mak találtam (3. rajz), 

 alapjuk széles, a gödröcske .felé hegyben futnak. Néhányszor karcsú, 

 inkább az orsó alakját megközelítő izlelőbimbókat találtam az amazon- 

 papagály nyelvén (4. rajz). Ezek tehát merőben különböznek azoktól, 

 melyeket Bath a huUámospapagályról leírt és lerajzolt. Megjegyezni 

 szeretném, hogy a madarak izlelőbimbóinak alakja semmiesetre sem oly 

 állandó typusú, mint akogy ezt Bath vizsgálatai nyomán gondolni sze- 

 retnők. Egy alaptypust általánosságban ugyan megkülönböztethetünk, de 

 ettől eltérő alakú izlelőbimbók sem tartoznak a ritkaságok közé. Szabá- 

 lyos alakról sem beszélhetünk mindig. A hámalatti kötőszövet a papa- 

 gálynyelvben nagyon magas és keskeny szemölcsöket alkot, melyek 

 gyakran az elszarusodott hám alsó határáig terjednek. Ezek a magas 

 kötőszöveti szemölcsök a hám alsó rétegeit gyakran nagyon keskeny, 

 legtöbbször azonban vastagabb, lekerekített hámcsapokká darabolják föl. 

 Az amazonpapagály nyelvének izlelóbimbói alapjukkal rendesen egy 

 ilyen hámcsapban ülnek, de gyakran oldalt is. Alakjuknak tehát ezeknek 

 a csapoknak a kiterjedéséhez kell alkalmazkodnia és gyakran látni bim- 

 bókat, melyek a csapban valósággal szorulnak. Csak ha a hámcsapok 

 között oldalt fekszenek, veszik föl tulajdonképeni körtealakjukat. 



A hám Malpighi-rétegének sejtjei, melyek a kötőszöveti szemöl- 

 csöket határolják, a bimbókat néha annyira szorongatják, hogy egyik 

 oldaluk behorpadínak látszik (3. rajz). Szinte Bath «buroksejt»-jeiről 

 beszélhetnénk ily esetben, ami azonban nem felelne meg itt a valóság- 

 nak, mint meggyőződhettem. 



Az amazonpapagály nyelvén kétporusú izlelőbimbókat is találtam 

 (5. rajz), amilyenekről a madaraknál sem BoThZAT, sem Bath nem 

 tesz említést, az emlősöknél azonban pl. a házinyúl papilla foliata-jából 

 ismeretes, hogy gyakran több bimbó lép egymással szorosabb össze- 

 köttetésbe. 



Az izlelőbimbók nagyságát igen változónak találtam, hosszúság: 

 0,0912—0,19608 mm, szélesség :i 0,01824—0,07290 mm; legtöbbnek 

 hossza 0,13224—0,14592 mm, a legtöbbnek szélessége pedig 0,03192— 

 0,04104 mm volt. Bath a Mclopsittacus undulatiis bimbóiról a következő 

 méreteket közli, hosszúság: 0,04—0,05 mm, szélesség: 0,033—0,043 mm, 



» A bimbó legszélesebb részén mén^e. 



