130 DR. QRESCHIK JENO 



vuk meglehetős nagy, kerek, a keskeny sejtekben, mint ezek maguk is 

 sötétebbre festődik, mint a szélesebbekben. xNIéhány izlelőbimb()ban ú. n. 

 «basalis sejtek»-et is észleltem, a nyálkahártya Ma/pi^hi-rétege sejtjeinek 

 tartanám őket. 



Az izlelübimbó a nyálkahártyahám fölületén izlelögödröcskében 

 végződik, EBNh:rv'-féle (8) értelemben vett izlelőporus is megkülönböztet- 

 hető rajta. Ez utóbbi az amazonpapagály nyelvén gyakran hosszú csa- 

 torna, míg az izlelőgödröcske csak kis térfogatú. Ebbe a gödröcskébe 

 az izlelőbimbósejtek ú. n. érzőcsapjai nyúlnak bele, melyek itt nagyon 

 rövidek. 



Ennek a papagáiynak a nyelve igen gazdag erős idegágakban. Hei- 

 DENHAiN-féle vashaematoxylinnal kezelt készítményeken néhányszor 

 nagyon tisztán kivehettem az izlelőbimbó felé tartó idegágat és az általa 

 képezett subgemmalis hálózatot (3. rajz). 



Annak az elméletnek a támogatására készítményeimben nem talál- 

 tam semmit, hogy többek között az izlelőbimbók érzéksejtjei is úgy 

 működnének, mint a mirigyek, azaz anyagot választanának el, mely inge- 

 relné az ideget. Inkább azt hiszem, hogy az izlelögödröcskében alkalomadtán 

 talált váladék, nem az izlelőbimbó sejtjeinek a terméke, hanem a miri- 

 gyekből származik. Az izlelőgödröcske alakja nagyon alkalmas lehet kis 

 mennyiségű nedvesség visszatartására, hogy benne anyagok mindig oldód- 

 hassanak. 



Bath a papagályok kivételével a többi madár izlelőbimbói mellől 

 «buroksejtek»-et írt le. Ezeket az amazonpapagályban nem találtam. 

 BoTEZAT (7) azt hiszi, hogy ezeknek a buroksejteknek az aequivalensei 

 tulajdonképen az emlősök gombaalakú-, körülárkolt- és levélalakú sze- 

 mölcseinek a felületén található végbimbók mellett is előfordulnak. Vég- 

 bimbók visszafejlődési folyamatát látja bennük. A buroksejtek ennek a 

 folyamatnak származékai volnának, élénk szaporodásuk következtében 

 «sejtekben dús hámcsapokat» fejlesztenének. «A végbimbók eltűnésével 

 párhuzamosan világosan látható, liogy az epidermis belsőleg redőket vet^ 

 amennyiben sejtekben dús hámcsapok keletkeznek. Az emlősök és madarak 

 szájnyálkahártyájának elülső részei tényleg a legjobban redőzöttek, azaz 

 a legtöbb hámcsapjuk és egyúttal coriumpapillájuk van.» Annak a néze- 

 tének, hogy a szájnyálkahártya hámcsapjaiban visszafejlődött végbimbók- 

 kal van dolgunk, ellent kell mondanom. A papagálynyelven végzett 

 vizsgálataim arról győztek meg, hogy ezeknek a hámcsapoknak egészen 

 más a szerepe. Leginkább a nyelv csúcsában találtam őket kifejlődve. 

 Több csap végével itt a kötőszövetben összekapcsolódik, ezek a kapcso- 

 lások gyakran hosszabb szakaszon követhetők, többszörösen elágazódva 

 valóságos vázrendszert alkotnak; mások a hámban lévő közös alapból 

 ujjszerűen ágaznak szét a kötőszövetbe, vastagságuk nagy mértékben 



