A PIROSVÁLLÚ AMAZONPAPAGÁLY TÁPLÁLÓCSATORNÁJA 135 



találunk, mely a szájpad csontvázához tartozik. A propria alsóbb rétegei- 

 ben sokszor leukocyta-csoportok vannak, melyek helyenként a hámig 

 terjednek. A propria itt jobban szembeötlő szemölcsöket alkot, melyek 

 közé meglehetős széles hámcsapok nyúlnak. A rugalmas rostok erőseb- 

 ben fejlettek, a legerősebbek a propriában, a kevésbbé erősek a submu- 

 cosa kötőszövetében fordulnak elő. 



A szájpadrés két oldalán az amazonpapagályban is találtam miri- 

 gyeket. A madarak száj-garatüregének mirigyeiről még nagyon hézago- 

 sak ismereteink. Általában mondható, hogy üiacomini (1890). Heidrich 

 (1907) és ZiFTSCHMANN (1911) vizsgálataiból csak a tyúk szájpad-miri- 

 gyeit ismerjük eléggé. Hölting (1912) dolgozata azt mutatja, hogy az 

 egységes kivezető járattal biro gianduia maxillaris nem minden madár 

 sajátja, hanem csak a tyúkokra jellemző. Vizsgálataim szerint a piros- 

 vállú amazonpapagályban is mások a viszonyok, mint a tyúkokban. 

 A szájpadrés mindkét oldalán előforduló mirigyeken kívül még hátrább, 

 a garatban az infundibulum tubarum mindkét oldalán is vannak miri- 

 gyek. A szájpadrés mirigyei tulajdonképen két nagy mirigycsoportot 

 alkotnak: az egyik alul hátulról terjed előre, a másik inkább párhuza- 

 mosan halad a felszínnel. Új nevet nem adok nekik, mert még nagyon 

 kevés madár mirigyét ismerjük. Fekvésük szerint a tyúk glandulae pala- 

 tinae mediales-einek felelnének meg, de kérdéses még, vájjon ezeket és 

 a más madarakon kapott eredményeket a tyúk mirigyeivel egyszerűen 

 azonosíthatjuk-e? Itt a kutatás számára még tág tér nyílik. 



Mindkét mirigycsoport számos különnyiló mirigyből áll, melyek a 

 következő fölépítésűek: egy központi csatorna vagy helyesebben üreg 

 köré sugaras irányban kisebb és végükön rendesen szélesebb mirigy- 

 tömlők helyezkednek. Váladékukat a központi csatorna továbbítja a nyálka- 

 hártya fölül étére. Gyakran több mirigynek közös kivezetőcsatornája van 

 s igy összetett tömlős mirigyek keletkeznek. Az egyes mirigytömlőknek, 

 valamint a központi csatornának a sejtjei is nyálkát választanak el, csak 

 miíködésbeli különbségek fordulnak elő. A központi csatorna sejtjei föl- 

 felé mindinkább alacsonyabbakká válnak és fokozatosan a többrétegű 

 lapos hámba mennek át. A nyálkahártya elszarusodott rétegei meglehe- 

 tős mélyen nyúlnak be a kivezetőcsatorna nyilasába. 



A mirigyek tájékán a propria tömöttebb kötőszövete nagyon szűk 

 térre szorul, gyakran nagy vénákat tartalmaz. A mirigyek legnagyobb 

 része a submucosában fekszik. Az egyes mirigyeket kötőszöveti tok 

 választja el egymástól, amelyben leukocyta-csoportok is előfordulnak. 

 A nyálkahártya itt még a szájpadrés szélein is már szabad szemmel is 

 látható szemölcsöket alkot. Nem egyebek a propria kiemelkedéseinél, 

 melyeket a többrétegű hám borít. Az izlelőbimbókkal nem állanak össze- 

 függésben, csak mechanikai szerepük van. 



