150 DR. QRF:SCHIK JENŐ 



A pirosvállú amazonpapagály nyel('3csőmirigyeiben előforduló csil- 

 langóshámból azt is következtethetjük, hogy egykor a madarak nyelő- 

 csövét is ez a hám bélelte, mint ezt ma sok csúszómászóban, kétéltűben és 

 halban látjuk. Ha fölvesszük, hogy a gerincesek nyelőcsövét eredetileg ilyen 

 csillangóshám borította, akkor már ebből a körülményből is következ- 

 tethetünk a nyelőcsőmirigyek közös származására. Miután egyszer kép- 

 ződtek vagy tovább fejlődtek,, vagy pedig eltűntek és más táplálék- 

 hoz való alkalmazkodás következtében talán másodlagosan ismét fölléptek 

 bár más alakban és más szerkezettel. 



Az átmenetet az eredeti csillangóshámból a többrétegű lapos- 

 hámba már Schreiner és Béguin mutatta. A csillangóshámhoz először 

 kehelysejtek csatlakoztak, ezt az állapotot még ma is látjuk a halakban, 

 kétéltűekben és sok csúszómászóban. Egyesekben mirigyek fejlődtek, 

 melyeknek első föladatuk az volt, hogy a táplálék tovább csúszását 

 megkönnyítsék, másokban a megszaporodott kehelysejtek végezték ezt a 

 munkát. A nyelőcsőmirigyek hiányzanak a halakban, amit vízben való 

 életmódjuk eléggé megmagyaráz. A kétéltűek között egyeseknek van- 

 nak nyelőcsőmirigyeik, mint Profens-nak, Necfums-nak, Rana-mk, ezek- 

 ben azonban szemecskés sejtek és ú. n. nyaksejtek fordulnak elő. Az 

 ezeken nyert eredményeket nem azonosíthatjuk minden további nélkül, 

 ismereteink mai állása szerint, a csúszómászókon nyert eredményekkel. 

 Sőt Bhnsi-Evi a Proteus és a Necturus nyelőcsőmirigyeit fejlődésük- 

 ben megakasztott gyomormirigyeknek tartja, de vájjon áll-e ez a béka 

 esetére is, még előtte is kétséges. Sajnos, ebből a szempontból a két- 

 éltűeket alaktanilag még nagyon kevéssé vizsgálták, élettani dolgozatok 

 vannak túlsúlyban. Embryologiai vizsgálatokra is szükség volna. Érdekes 

 pl., hogy Bates 2 csak fiatal Amblystoma punctatum nyelőcsövében 

 akadt mirigyekre, a felnőtt példányokéban hiányzanak. Ha a mostanig 

 megvizsgált kétéltűek mirigyei mások is, mint a csúszómászóké, még 

 sem lehetetlen, hogy még akadnak közös vonások. Úgy, ahogy most 

 ismerjük őket, azt hiszem, hogy egykori nyálkamirigyekből alakultak. 

 Egy körülményt nem hagyhatok itt még említetlenül. A Triton nyelő- 

 csövi hámja a redők alján csupa kehelysejtből tevődik össze, míg a 

 csillangós sejtek inkább magukat a redőket borítják. Ebben ugyanezt az 

 irányt látom, mint az An^ruis nyelőcsövének alsó szakaszában, ahol 

 szintén csupa nyálkasejt van. Még föltünőbb a viszony a Triton és az 

 Ablcpliarus között. Ez utóbbi csúszómászóban a kehelysejtek a nyelő- 

 csőben szintén főleg a redők alapján fordulnak elő, annyira, hogy Tesch- 



• Bensi.kv, R. R., The oesophageal glands of Urodela. — Biol. Hull. Vol. 2, 190Ü. 

 2 Bates, G., The histology of the digestive tract of Amblystoma punctatum. — 

 The Tufts College Studies. Nr. 8, 1904. 



