A PIROSVÄLLU AMAZONPAPAGÁLY TÁPLÁLÓCSATORNÁJA 151 



LERi ennek alapján mirigyeket írt le az Ablepharus nyelőcsövéből. Mind- 

 két esetet a mirigyek előfutárjaként kell felfognunk, szerepük a mirigye- 

 kével egyforma: váladékukkal megkönnyítik a táplálék lecsúszását. 

 A többi kétéltű serosus mirigyei magasabb képződmények. 



A kétéltiíekről már följebb elmondtuk a szükségest. Az egyszerű 

 kevert hámból keletkezett a többrétegű hám, melyben még csillangós- 

 és kehelysejtek is voltak, pl. f/z/ys nyelőcsövének elülső szakasza (Bécíuin). 

 Ebből származott a csillangós- és kehelysejtek nélküli többrétegű lapos- 

 hám, ahogy ezt ma a Testudo nyelőcsövének elülső részében és a 

 madárnyelőcsőben általában találjuk. Mindkét osztály nyelőcsövéből csak 

 nyálkamirigyeket ismerünk. 



Az Uromastix és a Testuda nyelőcsövének elülső részében Béquin- 

 től talált mirigyeket az emlősök nyelőcsőmirigyeinek phylogenesise 

 szempontjából is fontosaknak tartom. Itt azonban még szintén újabb 

 vizsgálatok szükségesek. Különösen érdekes volna tudnunk, mint már 

 BÉGUIN is kiemeli, vájjon az Uromastix és a Testudo graeca embryoi- 

 ban a mirigyek először a nyelőcső alsó szakaszában jelennek-e meg, 

 ahogy ezt Schrliner vizsgálatai nyomán a madarakról ismerjük, vagy 

 pedig a felső szakaszban. Béguin a Testudo-hdiW található viszonyokról 

 azt következteti, hogy a nyelőcső hámjának átalakulása a felső szakasz- 

 ban kezdődött. A madarak nyelőcsövi mirigyei a mirigyes gyomor felé 

 megszaporodnak és rendesen nagyobbak is, embryokban pedig itt érik el 

 először teljes kifejlődésüket. Ezenkívül a papagályokban erre a szakaszra 

 szorítkoznak. Ebből Schrpiner (1900) joggal arra következtet, hogy a 

 madarak őseinek mirigyei legelőször ebben a szakaszban léptek föl. 



Még arra a kérdésre kell itt rátérnem, vájjon a Testudo graeca 

 és az Androglossa aestiva nyelőcsőmirigyeinek föltűnő megegyezésé- 

 ből a madarak és teknősbékák között vílami közelebbi genetikai kap- 

 csolatra következtethetünk. Ha erre a kérdésre tisztán a táplálócsatornán 

 kapott eredmények alapján akarnánk válaszolni, akkor a felelet nagyon 

 egyoldalú és épen ezért "téves volna. A többi anatómiai jeliemvonás 

 sem hanyagolható el, melyeket már Fürbringer (1888) eléggé méltatott 

 hatalmas munkájában. Ezek szerint egyenes leszármazás nem vehető fel. 

 Azt is tekintetbe kell vennünk, hogy ez a megegyezés csak mai tudá- 

 sunk szerint látszik ilyennek. Aránylag nagyon kevés csúszómászót, 

 különösen európántúliakat alig vizsgáltak ebből a szempontból. Béguin 

 vizsgálatai mutatják, hogy itt még nagy meglepetésekre lehetünk el- 

 készülve. Az az egy azonban bizonyos, hogy mind a csúszómászók, mind 

 a madarak nyelőcsőmirigyei közös törzsből származtak. 



1 Teschler Qy., Ablepharus Pannonicus Fitz. — Math, és Természettud. Közi. 

 20. k. 1885. 



