192 DR. LAMBRECHT KALMAN 



A Kainozoikum madarai. 



A geológiai újkor ornisának változásait csak úgy követhetjük, ha 

 geológiai tagolását — amennyire lehetséges — szigorúan keresztülvisszük 

 e vizsgálat során. A legérdekesebb átformálódás a Kainozoikum idős 

 korszakában: a tertiaerben ment végbe. Ennek régibb szakasza a 

 Palaeogen (Eocaen, Oligocaen), fiatalabbika a Neogen (Miocaen, 

 Pliocaen). 



Palaeogen madarak. 



Eocaen. Bazalis eocaen: cernaysien; alsó eocaen: sparnacien, Ion- 

 dinien ; középső eocaen : lutetien, parisien ; felső eocaen : bartonien, ludien. 



A basalis eocaen (cernaysien) egyetlen európai madara s bizony- 

 talan rokonságú : 



Euptcrornis remensis Lf,moine, Reims környékének márgájából. 

 Anélkül tehát, hogy ennél a problematikus rokonságú s ennélfogva 

 ismeretlen életmódú madárnál tovább időznénk, forduljunk az alsó eocaen 

 sparnacien emeleti képviselőihez. Ezek: 



G astoni is paris iensis Hébert Paris környékéről, Gastornis Edwardsi 

 Lemoixe Franciaországból és Belgiumból, Gastornis Klaasseni Newton 

 E. T. Angliából és Re mio mis minor Lemoine Reims környékéről. 



Ezek a struccnagyságú madarak a búvárok legtöbbjének nézete szerint 

 a ludakkal rokonok, minden jel arra vall azonban, hogy nem a vízben, 

 hanem a szárazföldön éltek. A mi kontinensünk ősmadarai közül ezek, 

 valamint a náluk fiatalabb «londoni agyag»-faunájából ismert Dasornis 

 és Odontopteryx a legősibb szabásúak. Amikor ezt a sajnos, eléggé még 

 nem definiált kifejezést használom, főleg az Odontopteryxre gondolok, 

 amelynek fürészelt csőrkávái az elvesztett fogazatot pótolták. S h e p p e y- 

 sziget londoni agyagából (ypresian) hat, életmódjukban már élesen meg- 

 különböztethető madáralakot ismerünk, u. m.: 



Dasornis londiniensis Ow., a mely a Gastornis-oVkàX rokon ; Argil- 

 lornis longipcnnis Ow., a később tárgyalandó Pclagornis rokona ; Odontop- 

 teryx toliapiea Ow. ; Lithornis vulturinus Ovx^, ragadozó (accipitrine) ; 

 Halcyornis toliapicus (Kökig), sirályféle és Propliaeton Shriibsolei Andrews, 

 ugyancsak határozottan tengeri madár. 



Ezekhez járul a AAiddlessex egykorú rétegéből leírt Proherodius 

 Oweni LvD., mint jellegzetes gázló. 



A felső eocaen (bartonien, ludien) két leggazdagabb madaras lelő- 

 helye a hampshirei H o r d w e 1 1 grò f sag bartoni emelete és a Montmartre 

 gipsze (ludien). Az előbbi lelőhelyen Grus hordwelliensis Lnd., Geranopsis 

 Hastingsiae Lvd., Elornis (?) anglicus Lvd,, Elornis (?) sp., Agnopteriis (?) 

 hantoniensis Lvd. és Ibidopsis Iwrdwelliensis Lvd. gázlókat, Colyniboides 



