19S DR. LAMBRECHT KÁLMÁN • 



alsó pliocaen gabbrójából éneklőt: A/iŰiiis BosniaskiPvcRAFT, az angol- 

 országi Foxhell (Suffolk) asti emeletéből (Red Crag), vagyis középső 

 pliocaenjéből Dioniedea anglica Lyd., Antwerpen homokos, agyagos 

 pliocaenjéből (Crag) vizimadarakat: Anas Benedeni, Anser Scaldi, Cygnus 

 tierrenthalsi írt le Van Beneden, a thüringiai Rippersroda pliocaenjéből 

 pedig Giebel gázlót Ardea lignitum. 



A Pireneusoktól északra fekvő Roussillon középső pliocaen faunájá- 

 ban a madarakat lúd, varjú és két tyúkféle képviseli : Anser anatoides 

 Depèret, Corvus praecorax Deperei, Tardus aff. cyaneus, Palaeocryptonyx 

 Donnczani Depèret, Gallus Bravardi; Bravard tyúkját ismerjük ezen- 

 kívül Arde (Puy de Dôme) egykorú rétegeiből is. 



Florenz közelében az Arno völgyéből és Olaszország egyéb közép- 

 és felső pliocaen lelőhelyeiről (Gabbro, Senigallia) vizimadarakon kívül 

 ragadozót, gázlókat és éneklőket is ismerünk, u. m. : Uria ausonia Portis, 

 CoLynibus Portisi Regalia, Fuligula sepulta Poriis, Fuligiila aretina 

 PoRTiS, Fulica pisana Portis, Rallus dubius Partis Totanus Scarabelli 

 PoRTis, Falco pisanus Portis, Alauda major PoRiis, Alauda gypsorum 

 Portis, Sitta senogaUiensis Portis, Corvus pliocaenus Regalia. 



Eurazia keleti és déli faunájáról szólva, a déloroszországi Cherson 

 és China pliocaenjéből Sfruthio chersonensis Brandt ismeretes, a Siwalik 

 dombok pliocaenjéből pedig: Struthio asiaticus^ M.-Edw., Hypselornis 

 sivalensis L\d., Mergus ? sp., Leptoptilus Falconeri Lyd., Plialacrocorax 

 sp., Pelecanus sivalensis Lyd. és Pelecanus Cautleyi Lyd. 



A pliocaenből eddig ismert madarak is egytől-egyig melegövi 

 rokonságra utalnak. És ha a később következő táblázatra, amely Európa 

 pleistocaen ornisát tünteti föl, csak egy futó pillantást vetünk is, azonnal 

 szemünkbe ötlik, hogy a negyedkor ornisa igen nagyméretű változáso- 

 kon ment át, amíg a tertiaer melegövi jellegét Európa északi részein el- 

 vesztve, kialakult a mai ornis képe. 



A táblázatomban felsorolt pleistocaen madarak csaknem kizárólag 

 postglacialis üledékekből kerültek napvilágra. És éppen ebben a körül- 

 ményben kell keresnünk annak magyarázatát, hogy a diluvium ornisa 

 sok tekintetben oly élesen elüt a tertiaer ornisától. Már egy előbbi tanul- 

 mányomban utaltam arra, hogy a mai fauna magyarázatát kizárólag azok 

 az átmeneti faunák adhatják meg, amelyeket «praeglacialis» névvel jelöl 

 meg a palaeontologia. Idézett tanulmányomban említettem is már, hogy 

 e praeglacialis faunák legklasszikusabbjait éppen a magyar földből ismer- 

 jük Dr. Kormos Tivadar kutatásai alapján. 



A magyarországi praeglacialis faunák madáranyaga feldolgozás 

 alatt áll és remélem, hogy egy éven belül ki is adhatom erről szóló 



' Az India északi részéből ijidvell leírta Stnithio indiens kora teljesen bizonytalan. 



