A CIRCUS MACRURUS SZARNYJEGYE 



225 



Most azonban, hogy Chernél J. «Magyarország madarai» e. nagy 

 művének űj kiadása van tervben s az ide szánt «röpkép»-tábIálioz kiter- 

 jesztett szárnyú ragadozók mintáit készítgetem, a derék dalmát tudós 

 szavaira emlékezve, rátaláltam a C. macniriis (Gm.) oly szárnyjegyére, 

 melyről a két faj öregje csakugyan nagyobb távolságból is felismerhető. 



Ha u. i. a mellékelt két szövegrajzot egybevetjük, első pillanatra is 

 szembeötlik, hogy míg a lyaneus-n-ak mind az öt első evezője fekete- 

 hegyű, a macmriis első evezője végig világosszürke s csak a 2 — 5-ig 

 feketehegyü. S míg továbbá a szárnyalja fehérsége a cyaneiis-wd\ fél- 

 körben nyúlik a fekete foltba, addig a macrurus-ni\ ezt a fehérséget 

 tompa ékalakban határolja a fekete folt. Kétségtelenül oly bélyegek 



W-^ 



1. rajz. Circus cynaeus (L.) 



2. rajz. Circus macrurus (Gm. 



ezek, melyeket a mai 8 — 9-szeres nagyítású prizmás távcsöveinkkel 

 200 lépésről is biztosan felismerhetünk. 



Volna ugyan még egy harmadik világos színezetű rétihéjánk, 

 a C. pygargiis (L.), ámde ennek hasi oldala magasabb korban sem tiszta 

 fehér, hanem sötéten foltozott, továbbá szárnyán is több sötét haránt- 

 szalag vonul, mely alulról is jól látható. Az összetévesztés tehát csak a 

 fentemlített két faj fehérhasú öregje közt volt lehetséges. 



A sötét színezetű fiatalok közt ily szárnyjegyet, sajnos, nem talá- 

 lunk, mert mindhárom fajnál harántul szalagozott a szárny s a fekete 

 szárnyhegyfolt egyiknél sincs meg. Ezek közül tehát nagyobb távolság- 

 ról csak a kékes rétihéját, a C. cyaneus-{ ismerhetjük fel a farcsík szé- 

 les, fehér szalagjáról, amely a másik két fajnál hiányzik. 



Aquila. 15 



