228 DR. MAUKS KÁROLY 



Feltűnő jelenségként megemlítendő, hogy az örvös légykapó, 

 mely eddig egy évben sem telepedett meg, most egyszerre öt A-odvat 

 foglalt el s eredményesen költött. Az etetőszekrény asztalán pedig a 

 barázdabillegető fészkelt ez idén. A nyaktekercs azonban teljesen 

 elmaradt a fészkelőtelepről. 



Veréb ez évben sem telepedett meg a fészekodvakban ; bár a 

 fecskefészkek egy részét elfoglalta (Passer domesticus). 



Pele csak augusztus havában kezdett mutatkozni; az előző évek- 

 ben gyakori Myoxi/s nitediila ez évben (1917 szeptember 10-ig) egy 

 odúban sem volt föllelhető. 



A téli etetés a háborús viszonyokra való tekintettel ez évben 

 is szerényebb keretek között mozgott, a nagy hidegek idején azonban 

 most is elegendő élelemmel lettek madaraink ellátva. Etetésre főleg 

 zabot, kendermagot, madárkalácsot, dió- és húshulladékot használtunk; 

 legnagyobb keletje a diónak volt. Minthogy a téli etetést széltől védett, 

 kétoldalt nyitott verandánkon végeztük, a madarak számát és viselkedé- 

 sét sokkal jobban. tudtuk ellenőrizni. Az etetőkunylió nehezebb hozzá- 

 férhetőségénél fogva csak korlátoltabb mértékben került alkalmazásra, 

 bár a nagy havazások és szigorú hidegek idején ott is mindig találtak 

 eleséget madaraink. Az etetőkre járó madárfajok közül számra nézve 

 legtöbb volt a széncinege; jóval kevesebb a kék- és barátcinege. Állandó 

 vendégként jelentkezett a fenyő- és erdei pinty s a nagy havazások 

 idején 10—12 drb veréb s körülbelül ugyanannyi sármány. Időnkint 

 látogatott el két csuszka és egy-egy fakopáncs. 



A madaraknak szánt eleséget az említett verandán kis asztalon, 

 ablaketetőben, virágtartó állványon s végül egy közönséges drótkalitká- 

 ban helyeztük el. Ez utóbbi kalitkát — mely cérnaszál segítségével 

 lecsapható ajtóval birt — arra is használtuk, hogy benne az etetőkhöz 

 járó madarakat meggyűrűzés céljából megfogjuk. Minden madarat csak 

 egy Ízben fogtunk meg s így röviddel meggyűrűzése után ismét vissza- 

 tért a kalitkába, hol azonban többé bántódása nem esett. Ily módon 

 sikerült az etetőre járó összes c i neg ének a számbavétele, illetve 

 meggyűrűzése. 



A nyert számadatok a következők: 



Járt eszerint az etetőre: 31 drb szén-, 5 drb kék-, 3 drb barát- 

 cinege és 2 drb csuszka. 



A többi madárfajnak nem sikerült pontos számbeli megállapítása, 

 mert például az erdei pinty rendkíxül bizalmatlan volt a kalitkával 

 szemben s így csak egy-egy merészebb példány került fogságba. 



Ily módon jelöltünk még: 1 drb közép fakopáncsot, 3 drb 

 erdei pintyet, 2 drb fenyőpintyet, 4 drb sármányt és 3 drb mezei 

 verebet. 



